‫• זיהוי: ההחלפה (Changeling) - ‏2008 •‫ ‫• מקור הכתוביות: BLUEBIRD) BD) •‫ ‫• תזמון: BluRay ‏02:21:54 •‫
‫• הכתוביות הוכנו ע"י UniHebSubs •‫ ‫• צפייה מהנה •‫
‫סיפור אמיתי
‫לוס אנג'לס ‫ה-9 במרץ, 1928
‫וולטר, מותק.
‫צריך לקום.
‫רק עוד עשר דקות.
‫מצטערת, חבוב. מחר תוכל לישון עד מאוחר.
‫בשביל זה יש את שבת.
‫תעמוד ליד הקיר.
‫בוא, בוא, בוא.
‫טוב.
‫סימנתי. סימנתי. תראה, תראה!
‫טוב, שב.
‫ארוחת הבוקר שלך מתקררת.
‫זה קורנפלקס.
‫זה אמור להיות קר.
‫מותק, הגענו.
‫טוב.
‫הנה הספרים שלך.
‫לך.
‫כן, גבירתי. אם תמתיני רגע, ‫אני אקרא למפקחת.
‫כן, היא באה עכשיו.
‫רק רגע, היא כבר באה.
‫רק רגע, בבקשה. ‫תטפלי בזה את, אני לא מתקרבת.
‫שלום, מדברת המפקחת. ‫במה אוכל לעזור לך?
‫אני רואה שאת מדברת מקו משותף...
‫לצערנו, יש אנשים שמצותתים ‫לקווים משותפים.
‫מה הוא עושה?
‫-אוי ואבוי. ‫-הכל בסדר?
‫כן, אדוני. זה בסדר. ‫היתה גברת עם בעיה בקו.
‫-היי, חבוב. ‫-היי, אימא.
‫איך היה בבי"ס?
‫בסדר.
‫למדנו על דינוזאורים.
‫ורבתי עם בילי מנקובסקי.
‫-מה קרה? ‫-הוא הרביץ לי.
‫החזרת לו?
‫טוב.
‫הכלל הראשון, זוכר אותו?
‫אף פעם אל תתחיל ריב, תמיד תסיים אותו.
‫-למה הוא הרביץ לך? ‫-כי אני הרבצתי לו.
‫אתה הרבצת לו קודם? למה?
‫הוא אמר שאבא שלי ברח ‫כי הוא לא אהב אותי.
‫מותק, אבא שלך בכלל לא הכיר אותך, ‫אז איך הוא יכול לא לאהוב אותך?
‫אז למה הוא עזב?
‫כי ביום שנולדת, עוד משהו הגיע בדואר.
‫וזה היה בקופסה קצת יותר גדולה ממך.
‫אתה יודע מה היה בתוכה?
‫משהו שנקרא אחריות.
‫ויש אנשים שחושבים
‫שאחריות זה הדבר הכי מפחיד בעולם.
‫אז הוא ברח כי הוא פחד ‫ממה שהיה בקופסה הזו?
‫זה טיפשי.
‫זה בדיוק מה שאני חשבתי.
‫הפסדתי את "איימוס אנ' אנדי"?
‫אני חוששת שכן, חבוב.
‫קדימה, למיטה.
‫אנחנו עדיין הולכים לסרט מחר?
‫שמעתי שיש סרט חדש של צ'רלי צ'פלין
‫והמשכון חדש שנקרא "הטייס המסתורי".
‫מי זה?
‫אני לא יודעת. אף אחד לא יודע. ‫בגלל זה הוא כל כך מסתורי.
‫אני כבר כבד לך?
‫לא, אני יכולה לסחוב אותך ‫עוד שנים. עוד שנים.
‫-הלו? ‫-כריסטין, זו מרגרט.
‫ה-10 במרץ, 1928
‫תשמעי, ג'ין לא יכולה להגיע היום ‫ועכשיו חסרים לנו עובדים.
‫-מתי היא הודיעה שהיא חולה? ‫-לפני חצי שעה בערך.
‫אני לא מצליחה למצוא מישהי אחרת.
‫מה עם מירנה?
‫אני יודעת ‫שהיא צריכה את השעות הנוספות...
‫היא עסוקה. את לא יכולה לבוא?
‫לא. לא, לא, לא, אני רק...
‫הבטחתי לוולטר לקחת אותו לסרט, ואני...
‫זה רק עד ארבע.
‫טוב. רק עד ארבע.
‫-תודה. ‫-נתראה שם.
‫יש סנדוויץ' וחלב במקרר,
‫וביקשתי מגב' ריילי והבת שלה ‫לקפוץ בעוד כמה שעות.
‫אני יכול להסתדר לבד.
‫אני יודעת שאתה יכול. ‫הן באות לראות מה עם הבית, לא מה אתך.
‫מחר נלך לסרט.
‫ואז ניסע בחשמלית לסנטה מוניקה ‫ונטייל על המזח.
‫מה אתה אומר על זה? נשמע טוב?
‫אני אחזור לפני שיחשיך.
‫אני לא מפחד מהחושך. ‫אני לא מפחד משום דבר.
‫אני יודעת. אני יודעת.
‫תהיה ילד טוב.
‫אני אוהבת אותך.
‫הקווים עמוסים מפה ועד אוהיו.
‫הוא אומר שהוא רוצה לדבר עם המפקחת.
‫אני צריכה את החתימה שלך לרכישת ציוד.
‫דבר, בבקשה.
‫אני מקשרת. תודה.
‫תשיגו לי את תחנת הניתוב באומהה.
‫נראה אם נוכל להעביר את השיחות שלנו ‫דרך הממירים שלהם.
‫בואו נפעיל את המסוף הזה, עכשיו.
‫חברת פסיפיק לטלפון וטלגרם
‫כריסטין! טוב, קיוויתי לתפוס אותך.
‫עקבתי אחר דיווחי העבודה שלך
‫ורק רציתי להגיד לך שהתרשמתי מאוד.
‫כשרק הצעתי לשכור מפקחות,
‫הממונים עליי לא התלהבו מהרעיון.
‫אבל תפקדת יפה ‫כמו כל אחד מהמפקחים האחרים.
‫-תודה, מר האריס. ‫-בן, בבקשה.
‫העניין הוא,
‫אנחנו מחפשים מנהלת ‫למשרד החדש שלנו בבוורלי הילס.
‫ואם את מעוניינת בעבודה, ‫אני יכול לכתוב דו"ח, או ש...
‫זה יהיה נפלא. תודה רבה, אדוני.
‫בסדר. טוב, אז אולי נוכל...
‫-נוכל לדבר על זה ביום שני? ‫-כן, בהחלט.
‫תודה רבה לך, אדוני. תודה.
‫בילי, בוא כבר! האוכל מוכן!
‫וולטר.
‫מותק?
‫וולטר.
‫וולטר!
‫מותק?
‫וולטר?
‫מותק!
‫וולטר!
‫וולטר, צריך להיכנס הביתה, מותק.
‫סוזי? ראית את וולטר?
‫-לא, גב' קולינס. ‫-מצטערת.
‫וולטר?
‫וולטר.
‫מספר, בבקשה.
‫אפשר לקבל את תחנת המשטרה?
‫אני אקשר אותך.
‫-משטרת לינקולן הייטס. ‫-שלום, שמי כריסטין קולינס.
‫אני גרה בנורת' אווניו 23, 210.
‫אני מתקשרת כדי לדווח על ילד נעדר. ‫ילד נעדר.
‫מה הקשר שלך לילד, גבירתי?
‫זה הבן שלי.
‫מתי הוא נעלם?
‫אני לא בטוחה. ‫כרגע חזרתי הביתה מהעבודה.
‫זה יכול להיות מהבוקר, ‫או רק בשעה האחרונה.
‫חיפשת בשכונה?
‫כן, בטח שחיפשתי.
‫אולי הוא לא שם לב לשעה.
‫לא, לא, לא.
‫הוא תמיד נשאר ליד הבית בחושך.
‫אתה מוכן לשלוח לפה מישהו?
‫אני מצטער, אבל המדיניות שלנו היא
‫לא לשלוח שוטרים במקרים ‫של ילדים נעדרים אלא רק אחרי 24 שעות.
‫מה?
‫תראי, ב-99 מקרים מתוך מאה, ‫הילד חוזר עד הבוקר.
‫אין לנו את המשאבים לרדוף ‫אחרי כל ילד שבורח עם החברים שלו.
‫לא, לא, לא.
‫זה לא וולטר. הוא לא עושה את זה.
‫עם כל הכבוד, גבירתי, ‫כל הורה שמתקשר אומר את אותו הדבר.
‫בבקשה, בבקשה.
‫תראי, אני לא יכול לעשות שום דבר.
‫אני ארשום את השם שלך ואת הפרטים
‫אבל זה הכל עד הבוקר, לפחות.
‫אני בטוח שהוא יחזור עד אז. ‫הם תמיד חוזרים.
‫-את גב' קולינס? ‫-כן.
‫-איך קוראים לבן שלך? ‫-וולטר. וולטר קולינס.
‫את יכולה לתאר לי אותו?
‫כמובן. הוא היה בערך בגובה כזה, ‫ויש לו שיער חום.
‫מחשבותינו מוקדשות היום שוב ‫לגב' כריסטין קולינס מלינקולן הייטס
‫שבנה הקטן וולטר קולינס ‫נעלם לפני כמעט שבועיים.
‫למרות שהיא לא שייכת לקהילה שלנו,
‫אנחנו מתפללים למענה היום ‫כפי שעשינו בכל יום,
‫מאז ששמענו על גורלה המר.
‫ברדיו ובעיתונים
‫נאמר לנו שמשטרת לוס אנג'לס
‫עושה כמיטב יכולתה ‫כדי להשיב את הבן לאמו,
‫ואני בטוח שזה נכון.
‫אך בהתחשב במעמדה של המשטרה, ‫הנחשבת לאלימה, מושחתת
‫והלא-יעילה ביותר
‫בצד הזה של הרי הרוקי,
‫אני לא בטוח שזה אומר הרבה.
‫-נכון. ‫-בהחלט.
‫כל יום, גופות חדשות ‫מופיעות לאורך דרך מלהולנד,
‫ובתעלות בערינו,
‫מעשי ידיהם של מפקד ‫המשטרה ג'יימס דיוויס
‫ומחלק הנשק שלו, אשר כשמו, כן הוא.
‫כל יום, צורכיהם של אזרחים הגונים
‫מועברים למקום השני ‫אחרי תאוות בצע ורווח אישי.
‫בכל יום, העיר הזו שוקעת עמוק יותר בביצה
‫של פחד, איומים ושחיתות.
‫פעם עיר המלאכים,
‫לוס אנג'לס הפכה למקום ‫שבו המגינים עלינו
‫הפכו לאלו המתעללים בנו.
‫כשאנשי החוק הם מעל לחוק.
‫ה-3 באפריל, 1928
‫אני כל כך מצטערת.
‫אני בסדר. אני בסדר.
‫אני מבינה. תודה. ‫אני אתקשר בעוד כמה שבועות.
‫תודה רבה.
‫מחלקת הנעדרים של לאס וגאס?
‫שלום, מדברת כריסטין קולינס.
‫אני מתקשרת כדי לברר ‫אם מצאתם ילדים נעדרים או אבודים
‫שמתאימים לתיאור של וולטר קולינס.
‫בסדר, בהחלט תתקשרו. אנא, תתקשרו.
‫ואני אתקשר בעוד...
‫בעוד שבוע, אם זה בסדר. ‫תודה רבה לך. תודה.
‫דקאלב, אילינוי ‫ה-20 ביולי, 1928
‫שני דולר.
‫לעזאזל, אני חושב ששכחתי ‫את הארנק בבית.
‫אתה יכול לרשום לי את זה?
‫אין אשראי. תשלם או שאני קורא למשטרה.
‫נמאס לי מבטלנים כמוך שבאים הנה.
‫אני לא מנסה לסדר אותך, בוס.
‫פשוט השארתי את הארנק שלי בבית, ‫זה הכל.
‫אני אחזור ואביא אותו. ‫חמש, עשר דקות, הכי הרבה.
‫יש לך עירבון?
‫אתה לא יכול לבקש עירבון טוב יותר ‫מבן משפחה, נכון?
‫תישאר פה, בן. אני כבר חוזר.
‫-אבל... ‫-אל תעשה לי בעיות.
‫יפה מצדו שהוא סומך עלינו ככה.
‫אתה תישאר פה ‫ואני אלך ואביא את הארנק שלי.
‫עשר דקות, אחר כך אני קורא למשטרה.
‫לעזאזל.
‫-מספר, בבקשה. ‫-הלו, מירטל?
‫כן, מדבר הארוו, במזנון.
‫היי, הארוו.
‫-את יכולה להעביר אותי לשריף לארסן? ‫-אין בעיה.
‫כריסטין, יש לי בעיה עם הקו פה.
‫אני לא מצליחה להעביר.
‫אני חושבת. כן, אני חושבת שזה יותר טוב.
‫תודה.
‫-גב' קולינס? ‫-כן.
‫אני פקד ג'. ג'. ג'ונס, ‫מחלק הנוער של לינקולן פארק.
‫המשרד שלי מטפל בכל מקרי ‫הילדים הנעדרים ואלו שברחו מהבית,
‫כולל הבן שלך ו...
‫הוא חי, גב' קולינס.
‫שוטרים מקומיים מצאו אותו ‫לפני יומיים בדקאלב, אילינוי.
‫הוא בריא ושלם.
‫הוא היה יחד עם איזשהו נווד.
‫הוצאנו צו מעצר עבורו. ‫אבל הוא בריא ושלם.
‫תודה רבה לך.
‫תודה רבה. תודה. תודה.
‫יש פה כל כך הרבה כתבים.
‫הסיפור שלך הוא סיפור ‫עם סוף טוב, גב' קולינס.
‫אנשים אוהבים סוף טוב.
‫אנחנו צריכים להזדרז, הרכבת מגיעה.
‫זוזו, חבר'ה. זוזו.
‫תודה. תודה, חבר'ה, תודה!
‫אני אמסור לכם הצהרה בעוד כמה דקות,
‫אבל מה שחשוב עכשיו ‫זה להפגיש את הגברת הזו עם הבן שלה,
‫אז תסלחו לנו.
‫מפה, גב' קולינס.
‫גב' קולינס, אני רוצה להציג לפנייך ‫את ג'יימס אי. דיוויס,
‫-מפקד המשטרה. ‫-נעים מאוד.
‫אנחנו לא מקבלים הרבה תשומת לב חיובית ‫מאנשי התקשורת בימים אלו,
‫אז טוב להיות פה ‫עם סיפור חיובי, את לא חושבת?
‫כן.
‫אני מניח שהחבר'ה שלי במחלקה ‫התנהגו אלייך יפה?
‫לא יכולתי להגיש תלונה ‫במשך 24 שעות וחשבתי שאולי זה...
‫מלבד העניינים הטכניים.
‫-זה נפלא. ‫-טוב.
‫אז לא תהיה לך בעיה ‫להגיד את זה לעיתונאים,
‫והעובדה שמשטרת לוס אנג'לס...
‫נשים. חכה רגע.
‫תתרחקו, חבר'ה.
‫אל תיתנו להם להתקרב.
‫את לא... את לא מתכוונת...
‫זה לא הבן שלי.
‫מה?
‫מה את אומרת?
‫זה לא הבן שלי.
‫אני בטוח שאת טועה.
‫אני לא טועה.
‫הוא עבר חמישה חודשים ארוכים ואיומים.
‫הוא רזה, הוא השתנה.
‫הייתי מכירה את הבן שלי.
‫אני אומר רק שאת בהלם והוא השתנה.
‫איך קוראים לך? ‫תוכל להגיד לי איך קוראים לך?
‫וולטר קולינס.
‫זה שם נפוץ.
‫איפה אתה גר, וולטר? ‫אתה יודע מה הכתובת שלך?
‫אני גר בשדרה 23, מס' 210, ‫לוס אנג'לס, קליפורניה.
‫וזו אימא שלי!
‫גב' קולינס, תקשיבי לי. אני מבין.
‫את מרגישה קצת חוסר ביטחון כרגע, ‫וזה צפוי.
‫ילד בגיל כזה משתנה כל כך מהר.
‫התייחסנו לזה בחקירה שלנו.
‫ואין ספק שזה הבן שלך.
‫זה לא וולטר.
‫זה לא וולטר כמו שאת זוכרת אותו.
‫וזו הסיבה שחשוב ‫שתיקחי אותו הביתה, לניסיון.
‫-לניסיון? ‫-כן, כן.
‫ברגע שיהיה בסביבה המוכרת שלו,
‫ותיתני לעצמך זמן להתאושש ‫מהלם השינוי שחל בו,
‫תראי שזה וולטר שלך.
‫אני מבטיח לך, אני נשבע לך, ‫אני מתחייב במילה שלי.
‫זה הבן שלך.
‫אם תיתקלי בכל בעיה שהיא,
‫תבואי לדבר אתי.
‫אני אטפל בזה.
‫אני נשבע לך. תסמכי עליי.
‫גב' קולינס, אין לו לאן ללכת.
‫בבקשה.
‫אולי אני לא חושבת בהיגיון.
‫טוב...
‫בסדר.
‫את לא חושבת בהיגיון, זה נכון.
‫תודה. תודה.
‫בואי, תסתובבי.
‫מה ההרגשה שבנך חזר הביתה, גב' קולינס?
‫מה חשבת ברגע שראית אותו?
‫קשה להסביר.
‫היא היתה המומה בהתחלה.
‫היא לא זיהתה את הילד, וזה טבעי לגמרי.
‫הוא עבר חוויות קשות.
‫איך אתה מרגיש, ילד?
‫בטח נהדר להיות בבית.
‫כן. זה נהדר.
‫משטרת לוס אנג'לס רוצה להודות
‫על העבודה הקשה ‫שעשו אנשי השריף במחוז דקאלב
‫כדי לאפשר את האיחוד המשמח הזה.
‫משטרת לוס אנג'לס ‫עומדת תמיד לשירות הציבור.
‫אנחנו יכולים לצלם את האימא והבן?
‫בהחלט! זהו.
‫תצטופפו. הנה לכם, חבר'ה.
‫-תסתכל הנה, וולטר. ‫-חיוך גדול.
‫-עוד אחת, בבקשה. ‫-זו תמונה טובה.
‫עוד אחת.
‫הסנדוויץ' טעים?
‫-אתה רוצה עוד חלב? ‫-לא.
‫-לא, תודה. ‫-לא, תודה.
‫אתה מכוסה בפיח מהרכבת. ‫אתה צריך לעשות אמבטיה.
‫הפיג'מה על המיטה.
‫אתה בסדר? הכל בסדר?
‫נפלתי. אמבטיה טיפשית!
‫זה בסדר.
‫אתה נימול.
‫צא.
‫קדימה.
‫בפעם האחרונה שמדדתי את וולטר, ‫בפעם האחרונה שמדדתי את הבן שלי,
‫הוא היה גבוה ממך בהרבה.
‫מי אתה?
‫מה אתה עושה פה?
‫מי אתה?
‫-הוא לא הבן שלי. ‫-גב' קולינס...
‫אני לא יודעת למה הוא אומר שהוא כן,
‫אבל הוא לא וולטר, והיתה פה טעות.
‫חשבתי שהסכמנו לתת לו זמן להסתגל.
‫הוא נמוך ממנו ב-8 ס"מ.
‫מדדתי אותו לפי הסימונים.
‫אולי המדידות שלך לא מדויקות.
‫אני בטוח שלכל זה הסבר הגיוני.
‫הוא נימול.
‫וולטר לא נימול.
‫גב' קולינס.
‫בנך נעדר במשך חמישה חודשים.
‫לפחות חלק מהזמן הוא היה ‫בחברת נווד שעדיין לא אותר.
‫מי יודע מה אדם מופרע כזה ‫היה עלול לעשות?
‫הוא יכול היה למול אותו. הוא יכול היה...
‫להנמיך אותו?
‫למה אתה לא מקשיב לי?
‫אני מקשיב, לעזאזל, אני מקשיב.
‫ואני מבין את הרגשתך.
‫הוא השתנה, אין ספק וזה...
‫שניכם עברתם חוויה איומה,
‫וזו הסיבה שהוא זקוק לאהבה ולתמיכה שלך ‫כדי להתאושש.
‫הוא לא הבן שלי!
‫למה את עושה את זה, גב' קולינס? ‫למה את עושה את זה?
‫את נראית מסוגלת בהחלט לטפל בילד.
‫את מרוויחה מספיק ‫כדי לענות על הצרכים האישיים שלו,
‫אז אני לא מבין למה את מתחמקת
‫מהאחריות שלך כאם.
‫אני לא מתחמקת משום דבר!
‫ובטח שלא מהאחריות שלי!
‫אני אפילו מטפלת בילד הזה ברגע זה ‫כי אין לו אף אחד אחר!
‫מה שמדאיג אותי זה ‫שהפסקתם לחפש את הבן שלי!
‫-למה שנחפש מישהו שכבר מצאנו? ‫-זו האחריות שלכם!
‫כי לא מצאתם אותו.
‫הזהות שלו אושרה
‫בידי המומחים הטובים ביותר ‫בתחום זיהוי ילדים,
‫אנשים שיודעים מה הם עושים.
‫ואני לא יודעת?
‫אני מצטערת.
‫אני מעריכה את כל מה ‫שהמחלקה הזו עשתה
‫ואני יודעת כמה קשה אתם עובדים.
‫באמת, ואני לא רוצה לעשות בעיות.
‫אני רק... קרתה טעות איומה, ‫ואני צריכה שתעזור לי לתקן אותה,
‫כדי שאוכל למצוא את הבן שלי ‫לפני שנאחר את המועד.
‫בבקשה.
‫אני לא אגזול עוד מזמנך. ‫אני מצטערת שהתרגזתי.
‫אני מצטערת, מצטערת מאוד.
‫כן, פקד?
‫-שרה, תשיגי לי את ד"ר טאר בטלפון. ‫-כן, אדוני.
‫גב' קולינס?
‫ד"ר ארל וו. טאר. הפקד ג'ונס שלח אותי.
‫אני מסייע לו מפעם לפעם ‫במקרים של קטינים.
‫-אפשר להיכנס? ‫-כן, תודה שבאת.
‫התחלתי לחשוב שהוא לא מאמין לי.
‫ובכן, אני פה עכשיו ואנחנו נטפל בעניינים.
‫איפה הילד?
‫הנה הוא.
‫בחור נאה.
‫יש לו את העיניים שלך, לא?
‫וקצת מהאף.
‫בכושר טוב, למרות כל מה שעבר.
‫יש לך ילד חזק מאוד, גב' קולינס.
‫-חשבתי שבאת לעזור לי. ‫-נכון.
‫הפקד ג'ונס אמר ‫שהילד עבר כמה שינויים גופניים קיצוניים
‫וביקש ממני לבדוק אותו,
‫כדי להרגיע אותך ברגעי הדאגה האימהית.
‫הדאגה האימהית היא לא כלפיו ‫כי הוא לא הבן שלי.
‫רגע, הצהרות כאלה לא ממש יעזרו ‫להערכה העצמית של הילד,
‫מה?
‫הפקד ג'ונס אמר משהו על שינוי בגובה?
‫כן.
‫בוא.
‫ליד הקיר.
‫הוא נמוך ב-8 ס"מ.
‫זו לא תעלומה, גב' קולינס.
‫אנחנו יודעים כבר זמן מה שטראומה ‫עלולה להשפיע על גדילה של ילדים.
‫בהתחשב בלחצים של חמשת ‫החודשים האחרונים,
‫עמוד השדרה שלו אולי אפילו התקצר.
‫זה נדיר, אבל זה אפשרי.
‫וברית מילה?
‫קרוב לוודאי שמי שחטף אותו ‫חשב שזה רצוי.
‫בסופו של דבר, ‫מילה היא הגיונית מבחינה היגיינית.
‫זה ודאי היה טראומטי אז.
‫לא פלא שהוא הדחיק את הזיכרון.
‫את מבינה, ‫יש הסבר רפואי הגיוני בהחלט לכל זה.
‫אבל מותר לך להעלות את השאלות.
‫את צריכה להיות מודעת ‫לכל השינויים שעברו על הילד
‫בזמן היעדרותו.
‫האם לא הייתי יודעת ‫אם הוא הבן שלי או לא?
‫אני האימא.
‫מה שאומר שאת לא יכולה ‫להיות אובייקטיבית.
‫את מביטה דרך מסגרת של רגש קיצוני בילד
‫שהשתנה ממה שאת זוכרת.
‫הוא לא אותו הילד שעזב את הבית הזה.
‫בדיוק כמו שנער שיוצא למלחמה ואז חוזר,
‫הוא לא מי שהיה.
‫ולב של אימא, שפועל על אינטואיציה ורגש,
‫רואה את השינויים ומתמרד,
‫מתעקש שזה לא הבן שלך.
‫זה לא משנה את העובדות.
‫אני מוכן להעמיד את התיאוריה שלי ‫במבחן אובייקטיבי, גב' קולינס.
‫ואת?
‫פשוט שערורייה.
‫תירגעי, תירגעי ופשוט תקשיבי לי.
‫לא, תקשיב אתה, תקשיב אתה לי, בבקשה.
‫הרופא הזה לכאורה הצעיד אותי בשכונה שלי
‫כמו איזושהי אימא מזניחה ‫שלא מכירה אפילו את הבן שלה.
‫ומה הממצאים שלו?
‫הוא מצא את מה שהוא ציפה למצוא,
‫מה שמן הסתם אמרת לו שימצא.
‫-גב' קולינס. ‫-אבל זה לא...
‫זו לא סיבה למבוכה.
‫זה שהייתי נבוכה זה לא העניין.
‫הנקודה היא שאתם מבזבזים זמן ‫במקום לחפש את הבן שלי.
‫אבל הדו"ח הוא סופי, גב' קולינס.
‫אז אני רוצה לקבל את הדו"ח ‫כדי שאוכל להפריך אותו
‫לפני שיעבור הלאה.
‫טוב.
‫כן. יום טוב.
‫סיימתי. אני יכול ללכת עכשיו לחדר שלי?
‫כן.
‫לילה טוב, אימא.
‫תפסיק להגיד את זה!
‫אני לא אימא שלך!
‫אני רוצה את הבן שלי בחזרה.
‫אתה לא הוא. אתה לא הבן שלי!
‫אני רוצה את הבן שלי בחזרה.
‫אני רוצה את הבן שלי בחזרה!
‫לעזאזל אתך!
‫אני רוצה את הבן שלי בחזרה!
‫לא הייתי צריכה לצעוק עליך.
‫אתה רק ילד
‫ואני לא חושבת שאתה יודע מה אתה עושה
‫ולאיזה סבל אתה גורם.
‫אבל אני רוצה שתבין שבני הוא כל חיי.
‫הוא כל מה שיש לי.
‫ולא משנה מה חושבת המשטרה, ‫לא משנה מה חושב העולם,
‫אתה ואני,
‫שנינו יודעים את האמת, נכון?
‫שנינו יודעים שאתה לא וולטר.
‫אתה רק צריך להגיד להם שאתה לא הבן שלי
‫כדי שיוכלו למצוא את הבן שלי.
‫בבקשה.
‫נוכל לדבר מחר.
‫הלו?
‫-זו גב' כריסטין קולינס? ‫-כן.
‫שמי גוסטב בריגלב.
‫אני הכומר ‫בכנסייה הפרסבטריאנית סנט פול.
‫כן, שמעתי את השידורים שלך.
‫תודה.
‫קראת את "הטיימס" הבוקר?
‫לא.
‫אולי כדאי שתעיפי מבט, ‫ואז תבואי הנה לכנסייה
‫לארוחת בוקר בעוד שעה. ‫אני חושב שאנחנו צריכים להיפגש.
‫הלו?
‫"מקרה מסתורי של...
‫"בתגובה לבקשת המשטרה,
‫"ד"ר ארל וו. טאר, מומחה לילדים, ‫בדק את וולטר קולינס
‫"כדי לקבוע את הסיבה לאיבוד המשקל שלו,
‫"לחיוורון, לבלבול ולמצבו הירוד
‫"שנצפו מאז חזרת הילד לאמו ‫ביום שני שעבר."
‫ניסוח נפלא, לא?
‫שנצפו מאז חזרת הילד לאמו ביום שני שעבר.
‫עכשיו, לא רק שהם מצהירים בבירור ‫שאת אמו של הילד,
‫אבל אפשר להבין מזה ‫שאת אחראית באופן כלשהו לשינויים האלו.
‫ושהמשטרה חוששת
‫לשלום הילד כל עוד הוא ברשותך.
‫כדאי לך לטעום את הביצים. ‫הן טעימות מאוד.
‫"'בדקתי היטב את הילד', אמר ד"ר טאר,
‫"וברור שיש לו מה לספר.
‫"אני בטוח שבבוא הזמן..."
‫הוא יספר בדרכו הילדותית על כל הפרשה,
‫אבל רק כאשר יבטח במאזין.
‫וזה מה שחסר פה. ‫אמונה בסיפורו של הילד המסכן.
‫במהלך הבדיקה שלי, לא מצאתי דבר שיפריך
‫את ממצאי המשטרה.
‫למה להם לעשות את זה?
‫כדי לא להודות שעשו טעות ‫כשהחזירו את הילד הלא נכון.
‫כמובן, כל מי שקורא את העיתון ‫ויש לו קצת שכל,
‫יראה מיד שיש פה משהו חשוד.
‫למרבה הצער, זה לא כולל ‫את מחצית קוראי "הטיימס".
‫גב' קולינס, הייעוד שלי בחיים ‫הוא לחשוף את כל הדברים
‫שמשטרת לוס אנג'לס ‫לא רוצה שנדע עליהם לעולם.
‫משטרה ששולטים בה אלימות, ‫התעללות, רצח, שחיתות והפחדה.
‫כשמפקד המשטרה קיבל את התפקיד ‫לפני שנתיים, הוא אמר...
‫אנחנו נטפל באקדוחנים ‫ברחובות לוס אנג'לס.
‫אני רוצה שיובאו מתים, לא חיים,
‫ואני אעניש כל שוטר ‫שמפגין סימן של רחמים כלפי פושע.
‫הוא לקח 50 מהאנשים ‫האלימים ביותר במשטרה,
‫נתן להם מקלעים ורשות לירות ‫בכל מי שעומד בדרכם.
‫הוא קרא להם "מחלק הנשק".
‫בלי עורכי דין, בלי משפט, בלי שאלות, ‫בלי השעיות, בלי חקירות.
‫רק ערמות של גופות.
‫גופות בחדרי המתים, גופות בבתי החולים,
‫גופות לצדי הדרכים.
‫ולא בגלל שהמשטרה ‫רצתה לחסל את הפשע. לא.
‫המשטרה רצתה לחסל את המתחרים.
‫ראש העיר קרייר וחצי מהשוטרים ‫לוקחים שוחד.
‫הימורים, זנות, משקאות חריפים, ‫כל מה שאת רוצה.
‫כי ברגע שנותנים לאנשים את החופש ‫לעשות את מה שהם רוצים,
‫כמו שאלוהים גילה בגן עדן, ‫זה בדיוק מה שהם יעשו.
‫המשטרה לא מוכנה לסבול ‫התנגדות, הסתייגות
‫או אפילו מבוכה.
‫את עלולה לגרום לה מבוכה, ‫וזה לא מוצא חן בעיניהם.
‫הם יעשו כמיטב יכולתם ‫כדי להכפיש את שמך.
‫ראיתי את זה קורה יותר מדי פעמים ‫מכדי להעלים עין עכשיו.
‫זו הסיבה שרציתי לפגוש אותך
‫כדי לספר לך למה את נכנסת,
‫ולעזור לך להילחם, אם תבחרי בזה.
‫כבוד הכומר, אני מעריכה ‫את כל מה שאתה עושה
‫וכל מה שאמרת,
‫אבל אני לא במסע צלב.
‫אני רק רוצה שבני יחזור הביתה.
‫גב' קולינס, בנים של אמהות רבות
‫הוקרבו על מזבח הרווחים במקום הזה.
‫הבן שלך, לצערי, לא יהיה הראשון.
‫אבל אם תעשי את זה כמו שצריך, ‫אולי הוא יהיה האחרון.
‫היו לו שני חורים בשיניים. ‫הוא התנגד, אבל טיפלתי בזה.
‫נו?
‫בין השיניים העליונות של הבן שלך ‫הפרידה רקמה קטנה, מרווח.
‫זה גרם לרווח של כ-3 מ"מ ביניהן.
‫לילד בחדר הזה אין רווח כזה.
‫זה יכול להשתנות עם הגיל? ‫כי זה מה שהם יגידו.
‫במקרים מסוימים, כן, זה אפשרי.
‫אבל הרקמה בין שיניו של וולטר ‫מונעת מזה לקרות.
‫הן לעולם לא יוכלו להיות צמודות ‫בלי ניתוח לכריתת הרקמה,
‫ואני יכול להגיד לך מיד ‫שהוא לא עבר ניתוח כזה.
‫תהיה מוכן לכתוב את זה באופן רשמי?
‫תסלחי לי על הגסות, אבל לעזאזל, כן.
‫אני שומע שההרדמה עוברת.
‫מצד שני, אולי אכתוב קודם ‫את המכתב הזה.
‫זה ייתן לילדון משהו לחשוב עליו.
‫אם זה הוא, הוא השתנה מאוד.
‫-אתה יודע מי אני? ‫-את מורה.
‫כן, אבל אפילו למורים יש שמות. ‫איך קוראים לי?
‫אני לא זוכר.
‫אני מכיר אותך, ‫אבל אני לא זוכר איך קוראים לך.
‫גב' פוקס. עכשיו, שב במקום שלך.
‫לא אמרתי לך לשבת באיזשהו מקום. ‫אמרתי לך לשבת במקום שלך. זה שנועד לך.
‫אתה אמור לדעת איפה הוא, ‫ישבת שם יותר משנה.
‫גב' קולינס, אם זה הבן שלך, ‫אני אבלע את הסרגל שלי.
‫לא רק שאכתוב זאת, ‫אני אעיד על כך בבית המשפט
‫או בפני הנשיא קלווין קולידג' ‫בכבודו ובעצמו, אם אצטרך.
‫תודה.
‫נתראה הערב בתכנית.
‫בהצלחה.
‫שאלה קצרה, גבירתי.
‫שאלה קצרה!
‫גב' קולינס.
‫שלום, שמי כריסטין קולינס. בוקר טוב.
‫בוקר טוב.
‫ב-10 במרץ, בני בן התשע, ‫וולטר קולינס, נעלם.
‫חמישה חודשי חקירה
‫הובילו לילד שהובא ללוס אנג'לס ‫מדקאלב, אילינוי.
‫הם אמרו לי ולכולכם ‫שהילד הזה הוא הבן שלי.
‫הוא לא היה הבן שלי.
‫משטרת לוס אנג'לס טעתה,
‫וזו הסיבה לשינויים שחלו בילד.
‫יש לי מכתבים מהמורים שלו והרופאים שלו
‫שמאשרים שהוא לא הבן שלי.
‫מסרתי אותם להדפסה ‫ואני אמסור לכם אותם מחר.
‫נתתי למשטרה את כל ההזדמנויות ‫להודות בטעות שלהם
‫ולחדש את החיפוש אחר בני.
‫מאחר שהם סירבו לעשות זאת, לא נותרה לי ‫ברירה אלא לפרסם את המקרה שלי.
‫ואני מקווה שזה ישכנע אותם ‫לסיים את מה שהתחילו,
‫ולהחזיר את בני הביתה אליי.
‫תודה רבה.
‫עד כמה את מתכוונת להרחיק לכת?
‫גב' קולינס, למה לדעתך ‫המשטרה מתעקשת שזה הבן שלך?
‫גב' קולינס, המשטרה אמרה משהו על זה?
‫מורלי!
‫אני רוצה שתמצא את הקולינס הזאת ‫ותביא אותה הנה.
‫-וביל, תכניס אותה מאחורה. ‫-כן, אדוני.
‫מפה, גבירתי.
‫למה אנחנו נכנסים מאחור?
‫ההוראות של הפקד. ‫הכניסה מלאה בכתבים.
‫בבקשה, שבי, גבירתי. הפקד ג'ונס יבוא מיד.
‫מישהו רוצה לענות לשיחה ‫ממשטרת קנדה? איבארה?
‫מה הם עשו, איבדו איל?
‫הם רוצים שנגרש קטין שגר כאן ‫באופן לא חוקי בחזרה לקנדה.
‫הוא גר עם הבן דוד שלו ‫בחווה ליד ריברסייד, בוויינויל.
‫-רוצה את זה? ‫-אני אקח את זה. ממילא אין לי מה לעשות.
‫אתה נסיך.
‫גב' קולינס.
‫את יכולה להשאיר את הילד. היא תטפל בו.
‫שבי.
‫עשית לי צרות רציניות, גב' קולינס.
‫המצב הזה גורם מבוכה
‫למשטרה כולה.
‫לא התכוונתי להביך אף אחד.
‫לא, בטח שלא.
‫רק אמרת לעיתונים שאנחנו ‫לא יכולים להבדיל בין ילד לילד כהוקרה
‫על החודשים שבילינו בחקירת המקרה שלך.
‫את מנסה להציג אותנו כטיפשים? ‫זה העניין? את נהנית מזה?
‫כמובן שלא. ‫אני רוצה שתמצאו את הבן שלי.
‫את יודעת מה הבעיה שלך, גב' קולינס?
‫את מנסה להתחמק ‫מהאחריות שלך כאימא.
‫מה?
‫נהנית להיות אישה חופשייה, נכון?
‫נהנית לא לטפל בילד קטן.
‫יכולת ללכת לאן שאת רוצה, ‫לעשות מה שאת רוצה,
‫להיפגש עם מי שאת רוצה.
‫אבל אז מצאנו את הבן שלך ‫והחזרנו לך אותו.
‫ועכשיו הוא מטרד עבורך.
‫וזו הסיבה שהמצאת את המזימה הזו,
‫להשליך אותו לידי המדינה ‫ושהמדינה תגדל אותו במקומך.
‫-זה נכון, לא? ‫-זה לא נכון!
‫לא? אפילו הילד אומר שהוא הבן שלך. ‫למה שיגיד את זה?
‫-איך הוא ידע לעשות את זה? ‫-אני לא יודעת. אני רק יודעת שהוא משקר.
‫אולי. אולי הוא שקרן.
‫אבל זה מה שלמד, לא?
‫שניכם נולדתם כשקרנים.
‫את שקרנית ועושה צרות, ואם תשאלי אותי,
‫אין לך מה לחפש בכלל ‫ברחובות לוס אנג'לס.
‫חכה רגע.
‫כי או שאת יודעת שאת משקרת,
‫או שאת לא מסוגלת להבחין ‫אם את משקרת או אומרת את האמת.
‫אז מה מהם?
‫את אימא מזניחה? או פשוט מטורפת?
‫כי מהמקום שלי, ‫אלו שתי האפשרויות היחידות.
‫אני לא אשב פה ואסבול את זה.
‫את רוצה מומחים? את רוצה רופאים? ‫יש לי כמה משלי.
‫משגיחה.
‫גב' קולינס, את עדיין מתעקשת ‫שהילד הזה שם הוא לא הבן שלך?
‫כן.
‫אל תתנגדי, בבקשה.
‫את רק תכאיבי לעצמך.
‫מה אתה עושה?
‫אתה לא יכול לעשות את זה.
‫את תלווי את האסירה
‫למחלקה הפסיכיאטרית ‫של ביה"ח המחוזי של לוס אנג'לס.
‫מה?
‫עלייך להצהיר את הדברים הבאים.
‫הנאשמת טוענת ‫שהמשטרה ואחרים רימו אותה
‫ושנתנו לה ילד וניסינו לגרום לה
‫לחשוב שזה בנה ‫בשעה שהיא אומרת שהוא לא בנה.
‫-קחי אותה. ‫-לא.
‫-בבקשה. ‫-בואי, גב' קולינס.
‫מכאן.
‫אנחנו מכירים את גב' קולינס ‫מה-10 במרץ, 1928,
‫כשדיווחה שבנה בן התשע, וולטר, נעדר.
‫הילד נמצא באוגוסט, 1928.
‫מאז שחזר, היא התלוננה שהוא עדיין נעדר
‫וביקשה שוב ושוב למצוא אותו.
‫היא סובלת מפרנויה, שיגעון רדיפה,
‫וניתוק מהמציאות.
‫היא עלולה לפגוע בעצמה ובאחרים.
‫אנחנו ממליצים על העברתה ‫למחלקה הפסיכיאטרית
‫עד שתחזור לעשתונותיה.
‫יש לי עוד קוד 12.
‫-שם? ‫-קולינס, כריסטין.
‫לא, זו טעות.
‫שוטר ממונה?
‫פקד ג'. ג'. ג'ונס, משטרת לינקולן הייטס.
‫לא, בבקשה! ‫המשטרה מנסה להעניש אותי, כי הם...
‫אם תמשיכי ככה, אני אצטרך ‫לכבול אותך בכותונת משוגעים.
‫-זה מה שאת רוצה? ‫-לא, גבירתי.
‫אז תתנהגי יפה. קוד 12.
‫-אלוהים. ‫-לא!
‫תפשקי רגליים.
‫מה?
‫יותר רחב.
‫תיכנסי. זה החדר שלך.
‫הרופא כבר הלך. הוא יבדוק אותך מחר.
‫אני רוצה לדבר עם מישהו מהאחראים.
‫מצטערת.
‫החדר שלי! לא. לא, לא, לא, זה החדר שלי.
‫אני יכולה להתקשר?
‫את יכולה להרוויח שיחות טלפון ‫בהתנהגות טובה.
‫אסור לך לקבל עיתונים, חוברות, ‫רדיו, ספרים, או חפצים חדים.
‫זה לטובתך.
‫החדר שלי.
‫לא, זה החדר שלי.
‫החדר שלי.
‫לא, זה החדר שלי.
‫החדר שלי.
‫החדר שלי! החדר שלי! החדר שלי!
‫החדר שלי!
‫הם אמרו שזה החדר שלי!
‫יש לך בעיה?
‫המנוע התחמם, זה הכל. זה יסתדר עוד מעט.
‫שמע, אתה מוכן לעזור לי?
‫אני מנסה למצוא מקום ‫בשם חוות נורת'קוט, ליד וויינויל.
‫חוות נורת'קוט, מה?
‫כן.
‫כמעט הגעת.
‫תמשיך בדרך הזו מערבה, ‫שלושה או ארבעה ק"מ.
‫ואז תפנה ימינה.
‫תמשיך ותגיע ישר לשם.
‫-קורה שם משהו? ‫-לא.
‫אני רק בודק עניין של קטין.
‫-תודה על העזרה. ‫-אין בעיה.
‫הלו?
‫בוא הנה! בוא הנה!
‫אני שוטר!
‫יש לי צו מעצר לקטין בשם סנפורד קלארק.
‫פתח את הדלת וזוז הצידה.
‫תפסיק!
‫די! תפסיק!
‫תפסיק או שאני ארסק לך ‫את הפרצוף על הרצפה!
‫-תפסיק! ‫-טוב!
‫תן לי את הידיים שלך.
‫קדימה.
‫אלוהים!
‫מה הבעיה שלך, ילד?
‫אתה לא יודע שתקיפת שוטר זה נגד החוק?
‫מה זה כבר משנה?
‫אנחנו רק שולחים אותך חזרה לקנדה, ילד. ‫זה לא סוף העולם.
‫מה?
‫אתה לא יכול להישאר בארה"ב ‫כמה זמן שאתה רוצה, חבר.
‫גב' קולינס לא התקשרה?
‫לא שמענו ממנה.
‫סע לבית שלה, תוודא שהיא בסדר.
‫ואם היא לא שם, תבדוק עם השכנים.
‫-תברר מה הם יודעים. ‫-בהחלט.
‫ועכשיו קיי-ג'י-אף שמחה לארח ‫את הכומר גוסטב בריגלב
‫מכנסיית סנט פול.
‫כאן הכומר גוסטב בריגלב מכנסיית סנט פול
‫המביא לכם את דברי האל ‫ברדיו קיי-ג'י-אף.
‫ערב טוב.
‫קיוויתי שתהיה לנו אורחת בתכנית הערב, ‫אך מסתבר שהיא התעכבה.
‫ומאחר שהיא לא יכולה להיות פה ולספר ‫לכם את מה שסיפרה לעיתונאים הבוקר,
‫אני אצטרך למלא את מקומה כמיטב יכולתי.
‫אני אספר לכם מה קרה,
‫ואני אמשיך לספר לכם בכל ערב, ממש פה,
‫עד שמישהו יטפל בזה.
‫שלום. אני רוצה כרטיס לקנדה.
‫אלברטה או ונקובר, הרכבת שיוצאת הערב.
‫אין לי אף רכבת שמגיעה למרחק כזה הערב.
‫הכי קרוב זו רכבת לסיאטל.
‫משם תוכל לעבור לרכבת מקומית ‫או לחצות את הגבול.
‫זה יהיה בסדר.
‫-הלוך חזור? ‫-רק הלוך.
‫-15 דולר. ‫-כן.
‫-תודה. בבקשה. תיהנה מהנסיעה. ‫-אני איהנה.
‫ארוחת הבוקר היא חצי שעה.
‫בבקשה, אני צריכה לדבר ‫עם הרופא האחראי.
‫חדר האוכל נמצא בהמשך המסדרון. ‫הרופא יקרא לך כשיהיה מוכן.
‫את צריכה לאכול.
‫אכילה זה נורמלי.
‫את צריכה לעשות את כל מה שאת יכולה ‫כדי להיראות נורמלית.
‫זה הסיכוי היחיד שלך.
‫קוראים לי קרול דקסטר. איך קוראים לך?
‫כריסטין. כריסטין קולינס.
‫תסיימי את הכל. אני יודעת שזה קשה, ‫אבל את חייבת לנסות.
‫שמעתי אותם מדברים.
‫את פה בקוד 12?
‫פעולה משטרתית.
‫הרופאים, הצוות, ‫הם חושבים שאם המשטרה שלחה אותך הנה,
‫חייבת להיות לזה סיבה טובה.
‫אין לזה סיבה טובה.
‫אני שפויה לגמרי ואני אסביר להם את זה.
‫איך?
‫ככל שתנסי להתנהג כשפויה, ‫כך תיראי מטורפת יותר.
‫אם את מחייכת יותר מדי, יש לך הזיות, ‫את מדחיקה היסטריה.
‫ואם את לא מחייכת, את סובלת מדיכאון.
‫אם את נשארת אדישה,
‫את מכונסת בעצמך או אפילו קטטונית.
‫-חשבת על זה הרבה. ‫-נכון. את לא מבינה?
‫את קוד 12, גם אני.
‫שתינו פה מאותן סיבות בדיוק.
‫שתינו הרגזנו את השוטרים.
‫את רואה את האישה הזו שם?
‫היא היתה נשואה לשוטר ‫שלא הפסיק להרביץ לה.
‫כשהיא ניסתה לספר על זה למישהו, ‫הוא הכניס אותה הנה.
‫וזו?
‫השוטרים כיסחו במכות את אחיה, ‫שברו לו את שתי הידיים.
‫כשהיא ניסתה לספר לעיתונים...
‫ואת?
‫אני עובדת בלילות.
‫אני מתכוונת, אני עובדת בלילות.
‫כן. במועדונים. במרכז.
‫היה לי לקוח שכל הזמן הרביץ לי ‫ולא היה מוכן להפסיק,
‫אז הגשתי תלונה.
‫התברר שהוא שוטר.
‫מיד מצאתי את עצמי פה.
‫-אבל הם לא יכולים לעשות את זה. ‫-את צוחקת?
‫כולם יודעים שנשים הן רגישות.
‫כל כולן רגש, בלי היגיון, המוח שלהן ריק.
‫מדי פעם הן אומרות משהו לא כל כך נוח,
‫הן פשוט יוצאות מדעתן המחורבנת.
‫תסלחי לי על הגסות.
‫אם אנחנו משוגעות, ‫אף אחד לא צריך להקשיב לנו.
‫אני מתכוונת, למי תאמיני,
‫לאיזושהי מטורפת ‫שמנסה לפגוע באמינות המשטרה,
‫או לשוטר?
‫ברגע שמכניסים אותנו הנה ‫או שאנחנו שותקות ולומדות להתנהג יפה,
‫או שאנחנו לא חוזרות הביתה.
‫או שאנחנו חוזרות הביתה ככה.
‫די. תפסיק.
‫תפסיק!
‫תפסיק. בבקשה.
‫קלארק.
‫סנפורד קלארק?
‫פה.
‫המסמכים הגיעו.
‫מחרתיים תישלח חזרה לקנדה.
‫המשטרה שם תחליט ‫מה לעשות אתך בהמשך.
‫אני מקווה שהשהות שלך פה שכנעה אותך ‫לא לנסות לחצות שוב את הגבול
‫באופן לא חוקי בעתיד.
‫חכה!
‫אני רוצה לדבר עם השוטר שעצר אותי.
‫אני בטוח שיש לו ‫דברים הרבה יותר חשובים...
‫בבקשה. זה חשוב.
‫-כריסטין קולינס. ‫-בואי.
‫גב' קולינס.
‫ד"ר ג'ונתן סטיל. אנא, שבי.
‫אני מקווה שהשהות שלך איתנו ‫היתה נוחה עד עכשיו.
‫כן.
‫באמת?
‫הייתי חושב שזה יכול להיות קשה בהתחלה.
‫כן, זה היה קשה.
‫כמובן שזה היה קשה מאוד, אבל די נוח.
‫אני רואה שעשו לך בדיקת דם.
‫בדיקת וסרמן.
‫הם אמרו שזו בדיקת עגבת, ‫כי המחלה משפיעה על המוח.
‫הרעיון שמישהו חושב ‫שצריך לבדוק אם את לא חולה בעגבת,
‫זה מרגיז אותך?
‫לא, הם אמרו שזה הנוהל, אז לא.
‫כן, בדיוק. נהלים.
‫אנחנו צריכים לנקוט בכל אמצעי הזהירות.
‫אני מתארת לעצמי
‫שיש אנשים שלא היו מרגישים בנוח,
‫אבל אני הבנתי.
‫לפי התיק שלך, את מאמינה שהמשטרה
‫החליפה ילד מזויף בבן שלך.
‫לא אמרתי שהוא ילד מזויף.
‫הוא לא הבן שלי.
‫הם הביאו הביתה את הילד הלא נכון.
‫הבן שלי עדיין נעדר.
‫זה מוזר כי יש לי פה כתבה מהעיתון
‫עם תמונה שלך בתחנת הרכבת ‫כשאת מקבלת את פני הבן שלך.
‫זו את בתמונה, נכון?
‫הילד החטוף קולינס חוזר לאימא
‫-כן. ‫-כן.
‫-אז, בהתחלה הוא היה הבן שלך,
‫ועכשיו הוא לא הבן שלך.
‫זה נמשך כבר הרבה זמן?
‫אנשים משתנים, ‫הופכים למשהו אחר ממה שהם?
‫אנשים לא משתנים.
‫את לא חושבת שאנשים משתנים?
‫לא, זה לא מה...
‫המשטרה לא רודפת אותך?
‫-לא, הם לא. ‫-לא, הם לא.
‫המשטרה פה כדי להגן עלייך.
‫כן.
‫-באמת? ‫-כן.
‫זה מוזר, כי כשאשפזו אותך,
‫אמרת לאחות הראשית ‫שהמשטרה מתכננת להעניש אותך. בכוונה.
‫אז או שהאחות הראשית והמתמחים ‫מנסים גם הם להעניש אותך,
‫או שאת משנה את הסיפור שלך.
‫את מתקשה לעתים קרובות ‫להבדיל בין דמיון ומציאות, גב' קולינס?
‫אני מצטער שקראתי לך במזג אוויר כזה,
‫אבל הילד התעקש.
‫זה בסדר. אני אראה מה יש לו להגיד ‫כדי שאוכל לחזור הביתה ולהתייבש.
‫יורד מבול, רעמים, ברקים ‫ודמוקרטים בחוץ,
‫אז כדאי מאוד שזה יהיה שווה את זה.
‫שוב אתה, מה?
‫בוא נראה.
‫נו?
‫-זה לא קל, טוב? ‫-כן?
‫גם לי לא היה קל לנהוג לפה בגשם שוטף.
‫לבן דוד שלי קוראים גורדון נורת'קוט. ‫החווה שבה מצאת אותי שייכת לו.
‫הוא אמר שאני יכול לגור שם ‫בתנאי שאשמור על המקום כשהוא יוצא,
‫לכל מיני עבודות ודברים כאלה.
‫הוא אמר שאני יכול להישאר כמה שארצה.
‫חשבתי שזה אומר ‫שאני יכול ללכת מתי שארצה.
‫אתה אומר שהוא כלא אותך שם?
‫שטויות.
‫כשהגעתי לשם, ‫התרוצצת שם חופשי כמו ציפור.
‫-יכולת לעזוב מתי שרצית. ‫-לא.
‫אז מה זה?
‫סיפור שהמצאת כדי לתרץ את העובדה ‫שאתה פה באופן לא חוקי?
‫לא, זה בכלל לא קשור.
‫כי אין לי זמן לזה.
‫-תקשיב לי. הוא אמר... ‫-מה?
‫מה הוא אמר?
‫הוא אמר שאם אנסה לעזוב, ‫הוא יהרוג אותי.
‫תראה, אתה לא מבין איך הוא,
‫מה הוא... מה הוא עשה. ‫מה הוא הכריח אותי לעשות.
‫טוב. אז בוא נתחיל מההתחלה.
‫מה הוא הכריח אותך לעשות?
‫-הרגנו כמה ילדים. ‫-מה?
‫תראה, לא התכוונתי, אני נשבע. ‫הוא הכריח אותי לעזור לו.
‫הוא אמר שאם אני לא אעזור לו, ‫הוא יהרוג גם אותי.
‫תראה, אתה חייב לעזור לי, בבקשה.
‫אני לא רוצה ללכת לגיהינום ‫כי הרגתי ילדים.
‫איזה ילדים? על מה אתה מדבר?
‫אני לא יודע. לא הכרתי את השמות שלהם.
‫שמות? כמה? כמה ילדים?
‫בסך הכל?
‫20 בערך, אני חושב.
‫לא, אתה משקר.
‫לא! זה נכון, אני נשבע!
‫אתה רוצה להגיד לי שהרגת 20 ילדים?
‫כן! בערך.
‫הפסקתי לספור אחרי כמה זמן.
‫גורדון אמר שאולי אחד או שניים ברחו.
‫-אבל... ‫-לא.
‫אף אחד לא יכול ‫לקום ולהרוג 20 ילדים, בסדר?
‫אנחנו הרגנו.
‫איך?
‫לרוב לקחנו אחד או שניים.
‫לפעמים אפילו שלושה.
‫תמיד ידעתי מתי אנחנו מתכוננים לצאת.
‫הוא ניקה את המכונית.
‫ראה שהצמיגים בסדר.
‫בדק את המנוע.
‫כי הוא פחד שהמכונית תתקלקל
‫ויתפסו אותנו.
‫כל פעם נסענו לכיוון אחר.
‫אף פעם לא חזרנו פעמיים לאותה שכונה.
‫לפעמים הוא היה מסתובב במשך שעות
‫עד שמצאנו מישהו.
‫הנה אתה!
‫חיפשנו אותך כמו משוגעים!
‫-באמת? ‫-בטח.
‫תשמע, להורים שלך קרתה תאונה.
‫והם שלחו אותנו למצוא אותך. ‫הם נפצעו קשה מאוד.
‫המשטרה לקחה אותם לביה"ח ‫אבל לא היה להם זמן לבוא לחפש אותך,
‫אז אמרנו שאנחנו נעשה את זה.
‫עכשיו, בוא.
‫תעלה. מהר.
‫תשמע, אנחנו צריכים להביא אותך ‫לביה"ח כדי שתראה את ההורים שלך.
‫אתה מבין, הרבה ילדים לא רצו ‫לעלות למכונית לבד עם זר,
‫אבל אם יש לו שם ילד...
‫ילד טוב.
‫תעשה מקום.
‫...זה היה קל יותר.
‫אני רוצה שתחזיק חזק.
‫הם היו מסתכלים עליי וחושבים...
‫"אם הוא בטוח...
‫"...אני מניח שגם אני אהיה."
‫בכל פעם שהם עלו למכונית,
‫רציתי למות.
‫ברגע שחזרנו לחווה, הם נכנסו ללול.
‫ילדים, אתם רעבים?
‫תשמור על הדלת, סנפורד!
‫תשמור על הדלת!
‫מה קרה? אני לא אפגע בכם.
‫אתם מפחדים שאני אפגע בכם? ‫אני לא אפגע בכם.
‫בואו הנה.
‫אני לעולם לא אפגע בכם.
‫היו ימים שהוא היה הורג אותם מיד.
‫בימים אחרים הוא היה מחכה,
‫אוסף עוד כמה,
‫עד שהיו לו ארבעה או חמישה.
‫כן.
‫-לא! ‫-מה לא?
‫מה לא?
‫בוא הנה. בוא הנה. בוא הנה!
‫סנפורד, תשמור על הדלת!
‫אימא!
‫לפעמים הוא היה משאיר ‫רק אחד או שניים בחיים, בקושי, בכל אופן.
‫הוא היה אומר, "תחסל אותם, סאן.
‫"תחסל אותם או שאני... ‫תחסל אותם או שאני אחסל אותך."
‫ועשיתי את זה.
‫הרגתי אותם. עשיתי את זה. הרגתי אותם. ‫אלוהים, הרגתי אותם!
‫אלוהים!
‫תסתכל עליי.
‫הילדים האלו.
‫אתה חושב שאם היית רואה אותם שוב, ‫היית יכול לזהות אותם?
‫אני לא יודע.
‫אולי.
‫לא עדכנתי אותן כבר הרבה זמן, ‫אבל בכל זאת.
‫זה צריך להיות. רק תעבור על אלו, בסדר?
‫אם אתה רואה כאלה שאתה מזהה, ‫תניח אותן על השולחן פה.
‫אני מצטער!
‫-בחיי... ‫-לא התכוונתי... הוא הכריח אותי.
‫וולטר קולינס, בן תשע, לוס אנג'לס
‫לעזאזל.
‫זה. תסתכל עליי.
‫אתה בטוח?
‫אני בטוח.
‫אלוהים אדירים.
‫אלוהים! אלוהים!
‫אלוהים אדירים.
‫בן זונה.
‫הוא משקר.
‫השתגעת, לז?
‫-20 ילדים, אדוני. ‫-הוא מסדר אותך.
‫הוא יודע שהוא בצרות, ‫אז הוא המציא סיפור מטופש
‫על איך הכריחו אותו להישאר במדינה.
‫עם כל הכבוד, אדוני, אני לא חושב. ‫לא ראית אותו.
‫הילד הזה מטורף מפחד.
‫הוא זיהה את הילד של קולינס. ‫מצאנו אותו, זוכר?
‫לא קראת עיתונים?
‫אם נסערת טוענת ‫שהמשטרה החזירה ילד אחר
‫-או שקראת, זה העניין? ‫-אדוני, אם תקשיב לי...
‫אני מצטערת, פקד, אבל הוא פה שוב.
‫-מי? ‫-הכומר בריגלב.
‫הוא שואל על כריסטין קולינס.
‫תגידי לבן זונה הזה ‫להסתלק משטח המשטרה,
‫או שאעצור אותו על הפרת סדר.
‫ניסיתי. הוא אמר שהוא לא הולך. ‫לא הוא ולא החברים שלו.
‫מה?
‫מה, לעזאזל!
‫אלוהים!
‫אלוהים אדירים.
‫פקד?
‫איברה?
‫תקשיב לי. אתה לא תעשה ‫שום דבר חוץ מלחזור הנה.
‫אדוני, מדיניות המשטרה דורשת
‫שכל האשמה ברצח תיבדק.
‫אלו ילדים, למען השם.
‫אני קובע את מדיניות המשטרה.
‫עכשיו, אני פוקד עליך ‫לחזור הנה עם הילד הזה, הבנת?
‫אל תדבר עם אף אחד ‫ותביא לי את הילד הזה. הבנת?
‫אף אחד!
‫-הפקד ג'ונס. ‫-בחורים.
‫מה לעזאזל עשית לכריסטין קולינס?
‫ואל תנסה לחלץ את עצמך בשקרים
‫כי כמה מהשכנים שלה ראו ‫שנלקחה במכונית משטרה.
‫גב' קולינס הושמה במעצר-מונע
‫לאחר התמוטטות עצבים.
‫מה?
‫היא מקבלת את הטיפול הטוב ביותר. ‫וזה הכל.
‫הבאה בתור.
‫-קדימה. תתקדמי. ‫-בשביל מה?
‫-תרופות. ‫-תרופות למה?
‫כאלו שטובות בשבילך. עוזרות לך להירגע.
‫אני לא רוצה להירגע.
‫אנחנו יכולים לתת לך בכוח,
‫אם זה מה שאת רוצה.
‫תבלעי. אח.
‫-ד"ר סטיל? ‫-אני מבין, תיכנסי.
‫אני לא רוצה לקחת משהו ‫שלא ברור לי מה זה.
‫אין לי שום בעיה שצריכה טיפול תרופתי.
‫אין לך שום בעיה.
‫-לא, אין לי שום בעיה. ‫-לא.
‫-את בסדר. ‫-נכון.
‫אז לא צריכה להיות לך שום בעיה ‫לחתום על זה.
‫בחתימה על המסמך הזה ‫את מאשרת שטעית
‫כשהצהרת שהילד שהמשטרה החזירה לך ‫הוא לא הבן שלך.
‫הוא קובע גם שהמשטרה צדקה
‫ששלחה אותך הנה להסתכלות
‫והם פטורים מכל אחריות. תחתמי על זה.
‫אני לא אחתום על זה.
‫אז מצבך לא השתפר.
‫תחתמי על זה ‫ותוכלי לצאת מפה מחר בבוקר.
‫אבל לא טעיתי.
‫הוא לא הבן שלי. הבן שלי עדיין נעדר.
‫גב' קולינס, את מתחילה להיות נסערת.
‫כן, אני... כן... אני לא אחתום על זה ‫כי הוא לא הבן שלי!
‫אח!
‫הוא לא הבן שלי!
‫הבן שלי נעדר!
‫-החולה נעשית היסטרית! ‫-הבן שלי נעדר!
‫תדאג שתקבל מספיק תרופות הרגעה.
‫-תוציא אותה מפה. ‫-לא! לא! לא!
‫תפסיקו!
‫תפתחי את הפה. תפתחי את הפה.
‫-לאט, לאט. ‫-אתה מחזיק אותה?
‫תבלעי את זה.
‫תפסיקו!
‫תתרחקי.
‫תוציאו אותה מפה!
‫אל תתערבי! זה לא עניינך!
‫זה עניין משטרתי! כולכן!
‫אל תתערבו אם אתן יודעות ‫מה טוב בשבילכן!
‫היית חושבת שגם ככה יש לך ‫די צרות עם החוק,
‫בכך שאת זונה, לא?
‫תקיפת חבר צוות. חדר 18.
‫לא! לא! די!
‫לא! די!
‫בוא, ילד.
‫וולטר קולינס, ‫בן 9, לוס אנג'לס
‫סליחה.
‫זה בסדר, אני יכול להמשיך מפה.
‫אנחנו צריכים אותו לחקירה.
‫תודה. בוא.
‫בריידי, רוס.
‫אני צריך אתכם לתגבורת. אני אסביר בדרך.
‫לא היית צריכה לעשות את זה.
‫רציתי.
‫זו היתה הרגשה טובה.
‫איבדתי שני תינוקות לרופאים לא חוקיים.
‫לא היתה לי ברירה.
‫לא היה לי סיכוי להילחם עליהם.
‫לך יש.
‫אל תפסיקי.
‫אני לא אפסיק.
‫שילכו להזדיין, הם וכל החברים שלהם.
‫אלו לא בדיוק מילים מתאימות לגברת.
‫לעזאזל.
‫יש רגעים שאלו בדיוק המילים המתאימות.
‫כן?
‫כשכבר אין לך מה לאבד.
‫את לא אמורה להיות פה!
‫תישאר שם. תבדוק את הבית. ‫תבדוק את האסם.
‫השטח פנוי.
‫פה פנוי.
‫תביא לי את האת.
‫טוב. קדימה.
‫בוא.
‫אתה תראה לי.
‫קדימה. תראה לי.
‫זה פה?
‫-אתה בטוח? ‫-כן.
‫תחפור.
‫אתה קברת אותם, אתה יכול להוציא אותם.
‫קדימה. תחפור.
‫שמעת אותי. תחפור.
‫אלוהים.
‫אלוהים אדירים.
‫תדווחו על זה.
‫תביאו לפה את חוקר מקרי המוות ‫וכל שוטר ברדיוס של 30 ק"מ, תוך שעה.
‫ואז תוציאו צו מעצר ‫לגורדון סטוארט נורת'קוט.
‫הפרטים במכונית שלי. לכו.
‫אתה יכול להפסיק, ילד.
‫אתה יכול להפסיק עכשיו. זה נגמר.
‫אנחנו נמשיך מפה.
‫אנחנו נמשיך מפה, בסדר? זה נגמר.
‫זה בסדר, חבר.
‫זה בסדר. זה בסדר.
‫הכל נגמר.
‫בסדר?
‫תיק.
‫אני רוצה פרטיות.
‫אני רואה שסירבת לקחת תרופות ‫והיה צורך לתת לך אותן בכוח.
‫שישה ימים, גב' קולינס, ואין שום שיפור.
‫אולי נצטרך לעבור ‫לשיטות טיפול חמורות יותר.
‫אלא אם את מוכנה להוכיח ‫שמצבך טוב יותר
‫בכך שתחתמי על אלה.
‫לך להזדיין, אתה וכל החברים שלך.
‫חדר 18.
‫אני רוצה לדבר עם אחד האחראים ‫ברגע זה!
‫בבקשה.
‫מי האחראי פה?
‫תפתחי.
‫אני הרופא הראשי בתפקיד.
‫אתה הרופא שאשפז את כריסטין קולינס?
‫אני מצטער, אדוני.
‫אנחנו דנים בחולים רק עם בני המשפחה.
‫כדאי לך מאוד לדון בזה. תקרא.
‫-אדוני. ‫-תקרא את זה.
‫תעצרו.
‫גב' קולינס, פעם אחרונה.
‫את מוכנה לחתום על המכתב?
‫לא.
‫את יכולה ללכת.
‫מה?
‫הבגדים שלך בחדר הסמוך. ‫את יכולה להתלבש שם.
‫-בחדר הסמוך? ‫-כן. בדיוק.
‫תעשי את זה.
‫גופות ילדים שנרצחו נמצאו בריברסייד
‫אלוהים.
‫אחות. אני רוצה לראות
‫כל מסמך שיש לכם ‫בנוגע למקרה של כריסטין קולינס,
‫ואני רוצה לראות אותם ברגע זה, ‫הבנת אותי?
‫כל מסמך. מתי היא תצא?
‫הוריקן פגע במערב פאלם ביץ'!
‫בייב רות' בהום ראן ה-53 שלו!
‫גופות ילדים שנרצחו נמצאו בריברסייד!
‫הפשע הגדול ביותר ‫בהיסטוריה של לוס אנג'לס!
‫משערים שוולטר קולינס מת!
‫גב' קולינס, אני מצטער מאוד.
‫הפשע הגדול ביותר ‫בהיסטוריה של לוס אנג'לס!
‫פקד, הטיפול שלך בפרשת כריסטין קולינס
‫הציג את המשטרה באור מגוחך.
‫קיימת אפילו אפשרות ‫לתביעה אזרחית ופלילית.
‫אדוני, אף אחד לא יכול היה לדעת ‫מה מתרחש בחווה הזו.
‫לא אנחנו, לא אנשי השריף, ‫ולא שירות המרשל.
‫ובקשר לגברת קולינס,
‫אני עדיין לא משוכנע שהבן שלה ‫הוא בין הקורבנות בוויינויל.
‫-לא? ‫-לא.
‫היו ארבע תמונות אחרות ‫של ילדים נעדרים שהיו דומים לו מאוד.
‫יכול להיות שקלארק הצעיר טעה.
‫אולי הוא טעה.
‫מה שמביא לשאלה המתבקשת. למי אכפת?
‫אדוני?
‫ראש העיר רוצה להשתיק את זה. ‫אני רוצה להשתיק את זה.
‫הדרך לעשות זאת ‫היא להפסיק להתעקש שוולטר קולינס
‫לא נמצא בין הילדים ‫שנרצחו בחווה הארורה הזו.
‫כי אם הילד שהחזרת הוא לא וולטר קולינס,
‫והוא לא מת בחווה, אז איפה הוא, לעזאזל?
‫אנשים ירצו לדעת למה לא מצאנו אותו.
‫למה אנחנו לא עושים את העבודה שלנו.
‫אבל מצד שני,
‫אם הוא נמצא, או עלול להיות, בין ‫הילדים האומללים האלו שנרצחו בוויינויל,
‫אז השאלות נפסקות.
‫זו מבוכה זמנית ‫שתצטרך ללמוד לחיות איתה.
‫עדיפה אי נוחות קצרה
‫מאשר בעיה מתמשכת, ‫מה אתה אומר, פקד?
‫כן, אדוני.
‫הילד נעלם לפני כמעט שנה.
‫אם היה אפשר למצוא אותו, ‫זה כבר היה קורה.
‫אם הוא היה בחווה הזו ואם לא, האמת היא ‫שקרוב לוודאי שהוא מת במקום כלשהו.
‫עדיף שאימא שלו תשלים עם זה עכשיו ‫מאשר אחר כך, אתה לא חושב?
‫-כן, אדוני. ‫-טוב.
‫זה הכל, פקד.
‫אם זה מה שאתה רוצה, אז סיימנו פה.
‫תמסור לכלא המחוזי שאנחנו ‫מחזירים אותו למעצר לקראת המשפט.
‫רגע. לא עשיתי כלום. ‫אפילו לא הייתי פה כשזה קרה.
‫בכך שאתה מתחזה לוולטר קולינס
‫אתה פוגע בחקירה משטרתית ‫של חטיפה ורצח.
‫אנחנו יכולים לשפוט אותך ‫כשותף לרצח לאחר מעשה.
‫חבל.
‫הכלא המחוזי הרבה יותר גרוע ממוסד ‫לעבריינים צעירים או משפחה אומנת.
‫זה הרבה יותר גרוע.
‫אתה לא יכול לעשות את זה. אני רק ילד.
‫גם סנפורד קלארק הוא ילד. בן 15. ‫הוא הולך לכלא.
‫כל הרוצחים והשותפים לפשע ‫הולכים לכלא. כולם יודעים את זה.
‫תוציאו אותו מפה. זה כבר לא בידיים שלי.
‫רגע. אני לא רוצה ללכת לכלא.
‫תוכיח את זה.
‫ידעתי שבלוס אנג'לס ‫עושים את הסרטים של טום מיקס.
‫חשבתי שאם אוכל לפגוש את טום מיקס, ‫אולי הוא ירשה לי לרכוב על הסוס שלו.
‫לסוס שלו קוראים טוני. ידעת את זה?
‫-איך את מרגישה? ‫-בסדר.
‫יש עדיין ניידת בחוץ.
‫אני מניח שהם מחכים לראות ‫מה יהיה הצעד הבא שלך.
‫-אני הולכת הביתה. ‫-ואז?
‫ואז, חשבתי על זה הרבה.
‫ומה שהם עשו לנשים האלו, ‫ומה שהם עשו לגבי וולטר.
‫תמיד אמרתי לו,
‫"אף פעם אל תתחיל בריב, ‫אבל תמיד תסיים אותו."
‫אני לא התחלתי במאבק הזה, ‫אבל אני אסיים אותו.
‫גב' קולינס, כרגע את מפורסמת ‫במידה כזו שאני חושב
‫שאפילו המשטרה תהסס לרדוף אותך בגלוי,
‫אבל אני חייב להזהיר אותך, ‫זה עלול להשתנות במהירות
‫אם הם יראו בך איום על מעמדם.
‫במהירות רבה.
‫מה הם יעשו לי עכשיו?
‫אין להם שום דבר.
‫אני הולכת הביתה.
‫ונקובר, קנדה ‫ה-20 בספטמבר, 1928
‫היי, אחות.
‫גורדון.
‫לא ידעתי שחזרת לעיר.
‫כן, הגעתי לפני כמה ימים, ‫חשבתי להפתיע אותך.
‫-זה בסדר? ‫-כן. כן, כמובן. כמובן, בוא תיכנס.
‫איפה האחיינית הקטנה שלי?
‫היא יצאה לעיר. היא תחזור הערב.
‫-בוב פה. ‫-טוב.
‫רציתי לשאול אם אוכל להישאר כמה ימים.
‫-להישאר? ‫-כן.
‫תשמעי, אני יכול להשתמש במקלחת שלכם?
‫זו היתה נסיעה ארוכה ‫ואני ממש זקוק למקלחת.
‫-כמובן. ‫-טוב.
‫תודה.
‫זה...
‫טוב, לכי לשכנים. ‫אני אתקשר למשטרה. תזדרזי.
‫מרכזיה. לאן אוכל לקשר אותך?
‫הוא למעלה, אדוני.
‫לכו לצד השני! תקיפו אותו!
‫גב' קולינס, אני רוצה שתכירי ‫את ידידי, מר האן.
‫גב' קולינס. אני משתתף בצערך.
‫אפשר להיכנס?
‫אני מעריכה את השתתפותך, ‫אבל הם עדיין לא מצאו...
‫לא זיהו את גופת בני.
‫חוששני שזה לעולם לא נעשה קל יותר.
‫בתי נפטרה מפוליו לפני חמש שנים.
‫אין יום שעובר ואני לא חושב,
‫"אני צריך לספר את זה לקלודין."
‫ואז אני נזכר שהיא לא פה.
‫שבו, בבקשה.
‫דיברתי כל הבוקר
‫עם המזכירה של הוועדה המשטרתית.
‫הם אמרו שלא ייתנו לי להעיד בשימוע ‫או להזמין עדים.
‫שלא יהיה בזה צורך.
‫אני יודע. המקורות שלי במשטרה
‫אומרים שהוועדה תאמר ‫שג'ונס והמשטרה עשו הכל כראוי,
‫ושהאשמים האמיתיים הם את והילד
‫שהקשיתם עליהם ואילצתם אותם ‫לאשפז אותך למען ביטחונך.
‫אז אני מניחה שאצטרך לקחת עו"ד ‫ולהגיש תביעה אזרחית.
‫פניתי אל העו"ד הכי טוב בעיר,
‫אדם שתבע את העיר הזו ארבע פעמים וניצח.
‫לצערי, אין לנו את האמצעים לשלם לו.
‫אני מבינה.
‫לכן אני עושה את זה בחינם.
‫לכבוד יהיה לי להגן על כבודך, גב' קולינס.
‫ב-15 השנה שלי כעו"ד,
‫מעולם לא ראיתי מישהו ‫נלחם בעוז, זמן כה רב,
‫למען מטרה שהיא ללא ספק צודקת.
‫תודה.
‫-כן? אפשר... ‫-שמי אס. אס. האן
‫ויש לי צו בית משפט לשחרורן של כל הנשים
‫המוחזקות במוסד הזה ‫תחת ההגדרה "קוד 12",
‫עד החקירה הרשמית בנסיבות כליאתן.
‫אני מצטערת, הרופא האחראי
‫-יחזור רק בבוקר. ‫-גבירתי, אני אבהיר את עצמי.
‫או שתביאי את הנשים ‫ששמותיהן מופיעים בצו הזה,
‫או שתמצאי את עצמך מאחורי סורג ובריח, ‫ואני מתכוון, בלי מפתח.
‫-אני לא יכולה להרשות לך... ‫-גבירתי, זוזי הצידה.
‫יש לך מה לומר על מעצרך?
‫אני מרגיש מצוין.
‫הייתי בחופשה קצרה, ‫כפי שחלק מכם יודעים.
‫זו היתה חופשה נעימה מאוד.
‫המשטרה סיפקה לי בידור רב.
‫-כמה זמן הסתתרת? ‫-איך התחמקת מהמשטרה?
‫לא התחמקתי, לא?
‫ראית את התמונה שלך בעיתון?
‫לא ידעתי שמישהו מחפש אותי ‫עד לפני זמן קצר.
‫אפילו לא ניסיתי.
‫ראשי התיבות שלי עדיין מופיעים ‫על התיקים שלי, חבר'ה.
‫ידעת למה המשטרה מחפשת אותך?
‫לא, אבל חשבתי שעדיף לא להתערב.
‫אתה מתחרט, אדוני?
‫יש לך מה להגיד להורים ‫של הילדים שרצחת?
‫אין תגובה.
‫ראש העיר קרייר. זה בלתי צפוי.
‫גם זה.
‫הזמנות לביהמ"ש, ‫בקשות לעדויות בשבועה, חקירות.
‫הכל הודות למר האן ‫וללקוחה החדשה שלו, כריסטין קולינס.
‫אתה לא צריך לעיין בהם.
‫ההעתקים שלך אמורים להגיע בכל רגע.
‫מועצת העיר הסכימה גם היא ‫לחקור את העניין, החל מעכשיו.
‫-לעזאזל! ‫-חשבתי שזה היה אמור להיות מושתק.
‫זו שנת בחירות. אני לא יכול להרשות לעצמי ‫פרסום כזה בעיתונות.
‫זה יושתק, אדוני. ‫הוריתי לפקד ג'ונס לטפל בזה.
‫אני חושש שליפול על חרבו
‫ולהגיד שעשה טעות, זה לא מספיק.
‫אם נוציא אותו מהתמונה לזמן מה,
‫אולי זה יעזור להרגיע את הרוחות ‫עד סיום השימוע.
‫-מה קורה? ‫-לא שמעת?
‫זו ההפגנה הכי גדולה שראיתי אי פעם.
‫-הפגנה? ‫-כן.
‫בגלל אותה גב' קולינס, קשה להאמין, מה?
‫אתם חבורה של פושעים! ‫ג'ונס חייב לנו הסבר!
‫אנחנו רוצים צדק! אנחנו רוצים צדק!
‫בחיי!
‫משטרת לוס אנג'לס: חרפה לעיר
‫-מר האריס. ‫-היי.
‫נסתרות דרכי האל, גב' קולינס.
‫בהחלט.
‫אנחנו רוצים צדק!
‫תתביישו לכם! תתביישו לכם!
‫גבירותיי ורבותיי, שימו לב.
‫יותר אנשים התאספו באולם הזה
‫ה-24 באוקטובר, 1928
‫משהיו פה אי פעם.
‫לכן אני מבקש מכם להימנע ‫מהפגנות מכל סוג שהוא.
‫אמרו את האמת! אמרו את האמת!
‫כולנו פה מפני שאנחנו רוצים לדעת ‫את העובדות האמיתיות בפרשה הזו.
‫ונשמע את כולם ‫גם אם נצטרך לשבת פה שבוע.
‫מר ת'ורפ, אני לא רואה אף אחד ‫מחברי הוועדה המשטרתית.
‫מישהו מאנשי המשטרה נמצא בחדר?
‫מפקד המשטרה דיוויס נמצא פה?
‫פקד ג'ונס נמצא פה?
‫גב' קולינס, את יכולה לגשת אתי ‫אל מעבר לרחוב לרגע?
‫יש משהו שאני חושב שכדאי שתראי.
‫אני מאוד לא רוצה להכריז על הפסקה ‫לפני שהתחלנו אפילו,
‫אבל אני חושב שיש מקום לכמה טלפונים.
‫המשטרה החליטה לא לרשום את זה ‫ברשימת התיקים שעל סדר היום
‫כדי להימנע בדיוק מאותו תוהו ובוהו ‫שיש לנו מעבר לרחוב.
‫גב' קולינס. אני ליאן קליי.
‫-זה בעלי, ג'ון. ‫-היי.
‫רק רציתי להביע את תנחומיי.
‫מה שעברנו, כשחיכינו לשמוע
‫על בננו, דיוויד, היה מספיק נורא, ‫ועכשיו זה.
‫אבל מה שהמשטרה עשתה לך, ‫לא היתה לזה שום סיבה.
‫שום סיבה בכלל.
‫לקום, בבקשה.
‫-שבו, בבקשה. ‫-פקיד ביהמ"ש.
‫ראיתי אותך בעיתונים.
‫יש לך הרבה אומץ, ‫להתנגד כך למשטרה, כפי שעשית.
‫הנאשם יקום על רגליו.
‫גורדון סטוארט נורת'קוט,
‫אתה נאשם בשלושה סעיפים ‫של רצח מדרגה ראשונה
‫בנוסף ל-17 מקרים ‫הנמצאים בבדיקה של משרד התובע הראשי.
‫מה אתה טוען?
‫לא אשם, כבודו.
‫אתה יכול לשבת, מר נורת'קוט.
‫בשל נטייתו של הנאשם לנסיעות בינלאומיות ‫לא יתאפשר שחרור בערבות.
‫ביהמ"ש ישמע את ההצעות המוקדמות לסדר ‫מחר בבוקר.
‫הילד, וולטר קולינס, ‫דווח כנעדר ב-10 במרץ, 1928.
‫אז התחלנו בחיפוש בכל רחבי הארץ.
‫ב-18 באוגוסט, ‫קיבלנו מברק המעיד על כך שילד
‫המתאים לתיאורו נמצא בדקאלב, אילינוי.
‫לאחר חקירה הוא הודה ‫בהיותו וולטר קולינס.
‫אז עשינו את הסידורים הנחוצים ‫להעברתו חזרה לקליפורניה.
‫המקום שבו גב' קולינס אמרה לך ‫שהילד הוא לא בנה.
‫כן. היא הכחישה את זהותו
‫למרות כל הראיות שהוכיחו את ההפך.
‫אבל כפי שהוכיחו האירועים בהמשך,
‫היא צדקה.
‫אז מה גרם לך לשלוח אותה ‫להסתכלות פסיכיאטרית?
‫השאלה האם היה זה הילד הנכון או לא,
‫לא היתה רלוונטית להחלטה שלי.
‫לאורך כל התקופה הזו, ‫היא התנהגה באופן מוזר.
‫היא היתה לעתים קרובות ‫קרירה ומרוחקת, נטולת רגש,
‫במיוחד כשעימתנו אותה ‫עם הילד שנמצא בדקאלב,
‫ובשיחתנו שלאחר מכן.
‫בשל התנהגותה המדאיגה
‫שלחתי אותה להסתכלות
‫במחלקה הפסיכיאטרית ‫של ביה"ח המחוזי של לוס אנג'לס.
‫פשוט כך.
‫אתה מקיש באצבעותיך
‫ואישה חפה מפשע ‫מושלכת למחלקה הפסיכיאטרית!
‫היא לא הושלכה.
‫כל משפחה במדינה הזו ‫נמצאת בסכנה חמורה
‫כשפקד משטרה יכול להביא אישה למשרדו
‫וחמש דקות לאחר מכן
‫יכול להשליך אותה למחלקה הפסיכיאטרית ‫מתוקף סמכותו!
‫היא לא הושלכה.
‫היא לא הושלכה! היא לא הושלכה!
‫מה אמרת, פקד?
‫היא לא הושלכה. היא הועברה לשם.
‫הועברה, הושלכה, הפועל לא משנה, פקד.
‫מה שמשנה זה שהמעצר שלה בוצע ללא צו.
‫אני מחזיק בהעתק של תצהיר אי השפיות
‫שהוצא בתיק של ‫"מדינת קליפורניה נגד כריסטין קולינס".
‫-מי חתם על התצהיר? ‫-אני.
‫אני רוצה לראות אם הבנתי נכון,
‫אישה הושלכה למחלקה הפסיכיאטרית ‫בלי צו
‫כי לא היה קיים שום צו.
‫וכשהצו נכתב לבסוף, כמה ימים לאחר מכן,
‫לא היה צורך להחתים אותו, ‫או לגשת לשופט,
‫כי היא כבר היתה בבית החולים לחולי נפש!
‫-זה נכון, פקד? ‫-מבחינה טכנית, כן.
‫היה צורך בצעדים יוצאים מן הכלל
‫כי היה מדובר במצב יוצא מן הכלל.
‫עכשיו, האם זו אשמתנו שרימה אותנו
‫ילד שטען שהוא וולטר קולינס? לא.
‫לאור טענותיו והתנהגותה המדאיגה,
‫מי לא היה מתחיל לחשוב ‫שמשהו לא בסדר איתה?
‫-מפני שהיא שאלה שאלות. ‫-לא, מפני שהיא לא היתה מוכנה להקשיב!
‫מפני שהתעקשה להיות סרבנית!
‫כי היא ניסתה לקחת עניינים לידיים
‫במקום להשאיר זאת לשוטרים מיומנים!
‫מפני שהמרי האזרחי מתחיל...
‫מפני שהיא נלחמה על חיי בנה!
‫ילד שאולי היה עדיין חי
‫כשאתם בזבזתם זמן יקר ‫כשהכחשתם שעשיתם טעות!
‫ובסופו של דבר
‫זה מה שקרה, לא?
‫בשלב כלשהו, כשכל זה התרחש,
‫וולטר קולינס נרצח באכזריות
‫יחד עם עוד כ-19 ילדים
‫בחוות נורת'קוט בוויינויל.
‫זה נכון, פקד?
‫כן.
‫אין לי עוד שאלות.
‫לאחר מאמצים רבים ‫הצלחנו לזהות את הילד
‫שהיה אחראי לצרות רבות כל כך ‫בזמן האחרון,
‫כארתור האצ'ינס מסידר ראפידס, איווה.
‫יחד עם מעצרו של האדם ‫החשוד ברצח וולטר קולינס האמיתי,
‫פענחנו שתיים מהתעלומות הגדולות ביותר ‫בהיסטוריה של לוס אנג'לס.
‫אני מקווה שאתם, הכתבים, תקדישו מקום ‫לדברים הטובים שאנחנו עושים
‫כמו לשגיאות שקורות לעתים נדירות.
‫רבותיי, הרשו לי להציג לפניכם
‫את אמו האמיתית של הילד, ‫גב' ג'נט האצ'ינס.
‫ארתור.
‫אני מקווה שהוא לא עשה לך ‫יותר מדי צרות.
‫לא, בכלל לא.
‫מה עם תמונה, חבר'ה?
‫נהדר.
‫גב' האצ'ינס,
‫גב' קולינס, האישה שאיתה גר, ‫רצתה שייקח את אלו.
‫אלו הבגדים שהיא הניחה לו ללבוש.
‫תודה.
‫נכון שזה יפה, ארתור?
‫תגיד תודה לשוטר הנחמד.
‫אני לא רוצה אותם. תן אותם למישהו אחר.
‫ילד בוגר לגילו, מה?
‫זו לא אשמתי. זו המשטרה.
‫הם אמרו שאני וולטר קולינס, לא אני. ‫זה לא היה הרעיון שלי!
‫זה בכלל לא הרעיון שלי!
‫להאשים את המשטרה בשגיאות שלך.
‫ראינו את זה הרבה בזמן האחרון, לא?
‫שמור על עצמך, ארתור! נסיעה טובה.
‫טוב, חבר'ה, זה הכל להיום.
‫זה היה ה-10 במרץ ‫וחזרתי הביתה מהעבודה
‫ובני בן התשע, וולטר, נעלם.
‫הפקד ג'ונס פעל על סמך מידע ‫שהאמין שהוא נכון.
‫לוולטר קולינס היה רווח בין השיניים, ‫הידוע גם כמרווח.
‫הילד מעולם לא ישב בכיתה שלי.
‫אני יכולה להעיד על כך בביטחון.
‫אנחנו סומכים על ידידנו הטובים במשטרה
‫שיעבירו אלינו את אותם אנשים ‫המציגים התנהגויות
‫שאינן מקובלות מבחינה חברתית.
‫כ-8 ס"מ נמוך יותר ‫מהסימן האחרון של וולטר.
‫חלק מהתמונות האלו מראות ‫את מה שסנפורד קלארק סיפר לי,
‫שהוא אכן עזר ברצח הילדים האלו.
‫תודה, בלש.
‫רבותיי המושבעים,
‫אני מבקש מכם להביט היטב בתמונות האלו.
‫הן מוכיחות מעבר לכל ספק
‫את נסיבות הפשעים הנתעבים האלו ‫ואת טיבם.
‫אני פה, כבוד הכומר.
‫כשוולטר היה פה, ‫הייתי עוברת ליד החדר שלו
‫כשהוא ישן.
‫ולמרות שלא יכולתי לראות אותו ‫או לשמוע אותו,
‫יכולתי להרגיש אותו.
‫בגלל זה אני לא חושבת שוולטר מת.
‫אני עדיין מרגישה אותו.
‫-גב' קולינס... ‫-לא.
‫אני יודעת מה המשטרה אמרה.
‫אבל המקום הזה והגופות,
‫אי אפשר היה לזהות אותם כראוי.
‫ואולי הילד הזה טעה ‫כשהוא בחר בתמונה של וולטר.
‫אני מבין שאת לא רוצה להשלים עם זה.
‫איזו אימא היתה רוצה?
‫אבל אני חושב שהגיע הזמן שתמשיכי הלאה
‫ותתחילי מחדש, בעצמך.
‫בנך היה רוצה שתמשיכי הלאה.
‫אולי.
‫אולי הוא היה רוצה שאמשיך לחפש אותו.
‫אולי הוא מחכה לי באיזשהו מקום.
‫אני מאמין שהוא מחכה, גבירתי.
‫הוא מחכה באותו מקום
‫שכולנו נגיע אליו יום אחד ‫כדי להיפגש שוב עם יקירינו.
‫ובאותו היום, ‫הוא ידע מכף רגל ועד ראש, מקצה לקצה,
‫בכל לבו שעשית את כל מה שיכולת, ‫גב' קולינס.
‫את הכל.
‫אנחנו צריכים ללכת, גבירתי.
‫רק דקה.
‫אני קורא את האולם לסדר.
‫הוועדה שמעה כעת את כל העדויות,
‫ולאור העובדות שהוצגו,
‫אנחנו ממליצים להפוך לדבר קבע ‫את השעייתו של הפקד ג'ונס.
‫שקט! בבקשה. בבקשה.
‫אדוני היו"ר, חבר המושבעים קיבל החלטה?
‫כן, כבוד השופט.
‫הנאשם יקום על רגליו.
‫שנית, נקיטת צעדים לבחינת שינוי
‫בחוקים ובנהלים הקיימים ‫שלפיהם אזרח העיר הזו
‫עלול להיעצר במוסדות המחוזיים לחולי נפש.
‫קרא את פסק הדין.
‫חבר המושבעים מוצא את הנאשם, ‫גורדון סטוארט נורת'קוט,
‫אשם בכל הסעיפים של רצח מדרגה ראשונה.
‫ולבסוף, השבת אמון הציבור במשטרה
‫תוכל לקרות רק
‫באמצעות הרחקת מפקד המשטרה, ‫וזו המלצת הוועדה.
‫הדיון הזה הסתיים.
‫האם הנאשם רוצה לומר משהו ‫לפני מתן גזר הדין?
‫אני רוצה שיהיה ברור לגמרי ‫שאף פעם לא קיבלתי ממך יחס הוגן,
‫כבודו,
‫או מבית המשפט הזה.
‫היחידה פה ששווה משהו זו היא.
‫כי היא היחידה ‫שלא השמיצה אותי בעיתונות.
‫היא היחידה שמבינה מה קורה כשהמשטרה
‫-מפלילה אותך במשהו שלא עשית. ‫-טוב, זה מספיק.
‫ואז להיזרק לבור, להירקב ולהימק,
‫להישכח ולהיעלם, נכון?
‫עו"ד!
‫לא הרגתי את הבן שלך, גב' קולינס.
‫עו"ד, זה מספיק!
‫-לעולם לא הייתי פוגע בוולטר. ‫-עו"ד, תשתלט על מרשך,
‫או שאורה לכבול אותו ולסתום את פיו.
‫הוא מלאך.
‫תעזוב אותי!
‫שב.
‫גורדון סטוארט נורת'קוט,
‫ביהמ"ש גוזר עליך
‫מעבר לכלא סן קוונטין,
‫שם תוחזק בבידוד במשך שנתיים
‫עד השני באוקטובר, 1930.
‫ביום הזה, תוצא להורג בתלייה.
‫ירחם האל על נשמתך.
‫ה-30 בספטמבר, 1930
‫-אני יכולה לצאת לעשר דקות הפסקה? ‫-כמובן.
‫את יודעת,
‫יום אחד אולי תשקלי ברצינות
‫לקחת הפסקה של עשר דקות.
‫זה יכול להועיל לך.
‫נראה.
‫מדברת כריסטין קולינס.
‫התקשרתי אתמול.
‫רציתי לדעת אם היתה לך הזדמנות ‫לעבור על התיקים
‫ולראות אם יש התאמה לבן שלי, ‫וולטר קולינס.
‫אני מבינה.
‫אם זה בסדר מצדך, ‫אני אתקשר שוב בעוד חודש.
‫תודה רבה.
‫-גב' קולינס. ‫-אני בדיוק...
‫כן, אני יודע.
‫למעשה, בגלל זה רציתי להיפגש איתך.
‫זה בקשר לוולטר. היה לנו...
‫ובכן, קיבלנו מברק משונה מאוד.
‫ממי?
‫גורדון נורת'קוט. הוא ביקש להיפגש איתך.
‫למה?
‫הוא אמר שהוא יודע ‫שאת עדיין מחפשת את הבן שלך,
‫ולפני שהוא ימות...
‫הוא אומר שהוא שיקר ‫כשהעיד שלא הרג את וולטר.
‫כריסטין, הוא מוכן סוף סוף להעיד ‫שהוא עשה את זה.
‫הוא אמר שאם תבואי להיפגש איתו, בעצמך,
‫הוא יספר לך את האמת, בפנים, ‫כדי שתוכלי להמשיך בחייך
‫ולמצוא מעט שלווה.
‫כפי שאת יודעת, מועד ההוצאה להורג שלו ‫נקבע למחרתיים בסן קוונטין
‫כך שאין לך הרבה זמן.
‫לקח לי רוב הבוקר לארגן את כל הסידורים.
‫מתברר שאת האישה הראשונה ב-30 שנה
‫שהמדינה הרשתה לה לבקר רוצח סדרתי
‫ערב הוצאתו להורג.
‫את תהיי בסדר, גבירתי?
‫-כן. ‫-אנו ממש ליד הדלת.
‫20 דקות.
‫אני מניח שאין לך סיגריה?
‫מר נורת'קוט, ביקשת ממני לבוא הנה.
‫אמרת שאם אבוא, ‫תספר לי את האמת על הבן שלי.
‫כן.
‫את צודקת. זה מה שאמרתי.
‫אבל, את מבינה, העניין הוא,
‫לא חשבתי שבאמת תבואי.
‫ועכשיו.
‫ועכשיו מה?
‫פשוט לא ציפיתי שאת...
‫אני לא רוצה לראות אותך.
‫-אתה לא רוצה לראות אותי? ‫-לא. אני לא יכול לעשות את זה.
‫אני לא רוצה לדבר אתך. ‫אני לא יכול לדבר אתך כרגע,
‫לא עם מה שהם יעשו לי מחר.
‫זה דבר אחד, גב' קולינס, ‫לשלוח מברק, זה קל מאוד.
‫אבל כשאת פה, עכשיו, בעצמך, את יודעת,
‫אני לא יכול...
‫להגיד לך את מה שאת רוצה לשמוע, ‫גב' קולינס.
‫למה לא?
‫כי אני לא רוצה ללכת לגיהינום ‫עם שקר בפי.
‫את מבינה, התחרטתי על מה שעשיתי
‫וביקשתי מאלוהים שיסלח לי, ‫והוא סלח לי, למיטב ידיעתי.
‫והייתי אדם טוב מאוד מאז.
‫אבל אם אשקר עכשיו, ‫אם אחטא בכל חטא עכשיו,
‫נגמר לי הזמן ואני לא אזכה שוב בסליחה.
‫ואני אגיד לך דבר אחד, ‫אני לא הולך לגיהינום.
‫אני לא הולך...
‫מר נורת'קוט, אתה ביקשת ממני לבוא הנה.
‫מר נורת'קוט, תסתכל עליי, בבקשה.
‫בבקשה.
‫הרגת את הבן שלי?
‫אני לא יודע על מה את מדברת.
‫אתה יודע. אתה יודע.
‫הרגת את הבן שלי?
‫אמרתי לך, אני לא רוצה לדבר אתך כרגע.
‫הרגת את הבן שלי?
‫-הרגת את הבן שלי? ‫-אני לא יודע.
‫אתה לא יודע? אתה לא זוכר?
‫הרגת את הבן שלי?
‫תענה לי! אתה תענה לי! אתה תענה לי!
‫-אני לא מכיר את השמות שלהם. ‫-הרגת את הבן שלי? כן...
‫-כדאי לך לעזוב אותי. ‫-או שמה?
‫-הרגת את הבן שלי? ‫-אני לא יודע.
‫הרגת את הבן שלי?
‫אתה מכיר את השם שלו!
‫אתה מכיר את השם שלו! קראת לו מלאך!
‫אתה מכיר את השם שלו!
‫הרגת את הבן שלי?
‫הם קראו להורים שלהם...
‫הרגת את הבן שלי?
‫תענה לי!
‫מה תעשי? תפגעי בי?
‫אני מקווה שתלך לגיהינום.
‫-הרגת את הבן שלי? ‫-סוהר! סוהר!
‫הרגת את הבן שלי?
‫-בואי. ‫-אני מקווה שתלך לגיהינום!
‫אני מקווה שתלך לגיהינום! ‫אני מקווה שתלך לגיהינום!
‫מצטער, גבירתי.
‫הרגת את הבן שלי?
‫"גורדון סטוארט נורת'קוט,
‫"הורשעת ברצח
‫"והעונש על כך הוא מוות בתלייה.
‫"לא היו עיכובים או דחיות
‫"לכן ההוצאה להורג תבוצע
‫"כמוגדר בחוקי קליפורניה."
‫רוצה לומר מילים אחרונות?
‫לא.
‫שום דבר.
‫נשארתי נקי אחרי הווידוי, אבי, ‫בדיוק כמו שאמרתי.
‫זה יכאב?
‫בבקשה, לא כל כך מהר.
‫בבקשה, אל תכריחו אותי ‫ללכת כל כך מהר!
‫בבקשה, אל תכריחו אותי!
‫לא, אני לא רוצה.
‫13 מדרגות.
‫אבל לא נגעתי בכולן, בני זונה.
‫לא נגעתי בכולן. לא נגעתי בכולן.
‫בבקשה!
‫תפילה! בבקשה!
‫אלוהים!
‫בבקשה! שמישהו פה
‫יגיד תפילה למעני, בבקשה!
‫לא!
‫לילה רוגע
‫לילה קדוש
‫הכל שליו
‫הכל שטוף אור
‫סביב הבתולה
‫האם ובנה
‫ה-27 בפברואר, 1935
‫כ. קולינס, סגנית מנהל
‫אנחנו עושים הערב מסיבה אצלי ‫לכבוד טקס פרסי האקדמיה.
‫-רוצה לבוא? ‫-לא, יש לי מיליון דברים לעשות.
‫בחייך, בבקשה!
‫הפלתן את כל קווי הטלפון ‫מפה ועד בלטימור.
‫מישהו צריך לתקן אותם.
‫לכו, תיהנו מהערב. יש לי את הרדיו.
‫טוב.
‫-את בטוחה? ‫-אני בטוחה. תיהנו.
‫-לילה טוב. ‫-לילה טוב.
‫תשמעו, אני ממש...
‫שלום, בן.
‫אני נפגש עם כמה חברים ‫ב"מוסו ופרנק" לארוחת ערב.
‫הם יראו את טקסי הקולנוע במסעדה.
‫זה יהיה ערב מיוחד במינו.
‫הייתי רוצה מאוד שתבואי.
‫יש לי כל כך הרבה עבודה ‫שאני צריכה לעשות.
‫לילה טוב.
‫בן?
‫הימרתי בשני דולר ש"זה קרה לילה אחד" ‫יזכה בסרט הטוב ביותר.
‫נראה שאני היחידה שחושבת ‫שיש לו סיכוי מול "קליאופטרה".
‫אבל אם הוא יזכה, ‫אתה רוצה לחגוג מחר בארוחת ערב?
‫עשינו עסק, כריסטין. להתראות.
‫אם הסרט שלך יזכה, אני אתקשר אלייך.
‫אני אהיה פה.
‫"האיש הרזה", "קליאופטרה"...
‫זכו להערכה מוגזמת.
‫...ו"זה קרה לילה אחד".
‫קלארק גייבל, קלודט קולבר.
‫זה הכל.
‫אפשר לקבל את המעטפה?
‫והזוכה הוא "זה קרה לילה אחד".
‫ידעתי! ידעתי, ידעתי, ידעתי!
‫ארוחת ערב על חשבוני.
‫זו כריסטין קולינס?
‫כן.
‫מדברת גב' קליי. את זוכרת אותי?
‫גב' קליי, כן, כמובן שאני זוכרת אותך.
‫הייתי חייבת להתקשר אלייך מיד.
‫-מה העניין? ‫-התקשרו מהמשטרה.
‫הם מצאו ילד, כריסטין.
‫-איפה? ‫-בתחנת המשטרה של לינקולן הייטס.
‫-אנחנו יוצאים עכשיו. ‫-אני כבר באה.
‫רציתי לגשת אליו מיד,
‫אבל הם אמרו שחשוב לדבר אתו קודם לבד.
‫-הם בטוחים? ‫-הם בטוחים.
‫אבל, יותר חשוב, אני בטוחה.
‫זה הבן שלי, אין ספק. זה דיוויד.
‫הוא חי, כריסטין.
‫הם מצאו אותו בהיספריה.
‫חזרת הביתה מבית הספר
‫והם אמרו לך שהם צריכים עזרה לחפש כלב.
‫כן.
‫אחרי שעלית למכונית, מה קרה אז?
‫הסתובבנו המון זמן
‫ואז הגענו לחווה.
‫בוא. דייווי.
‫דייווי, בחייך.
‫אל תילחם כל כך!
‫היו שם עוד ילדים?
‫כן. חמישה, אני חושב.
‫אבל זה היה לפני המון זמן.
‫שלום, בנים. זה דייווי.
‫-אני יודע שתקבלו אותו... ‫-תן לנו לאכול!
‫-תשחרר אותנו! ‫-שקט!
‫דיברת איתם?
‫כן? אתה זוכר חלק מהשמות שלהם?
‫כן.
‫שניים מהם היו אחים.
‫אני חושב ששם המשפחה שלהם היה ווינסלו.
‫למבוגר יותר קראו ג'פרי.
‫ו-וולטר.
‫וולטר?
‫-כן. ‫-אתה זוכר את שם המשפחה של וולטר?
‫קולינס.
‫וולטר קולינס.
‫תגיד לי משהו. אם אתה זוכר ‫רק חלק מהשמות של הילדים,
‫איך זה שאתה זוכר את השם המלא שלו?
‫בגלל מה שקרה.
‫וולטר וג'פרי דיברו.
‫הם כל הזמן בדקו מסביב
‫ומצאו חלק של הלול ‫שהרשת שם היתה קרועה.
‫תיזהר!
‫מהר!
‫חשבנו שנוכל לפנות מספיק מקום ‫לצאת משם ולברוח.
‫כשנצא, נתפצל, נברח לכיוונים שונים.
‫הם לא יוכלו לתפוס את כולנו.
‫זה עשה המון רעש.
‫שקט, שקט, שקט. הצלחתם?
‫ואם הפתח לא יהיה רחב מספיק, אז ניתקע.
‫רגע. תעזרו לי! קדימה, תזדרז!
‫הרגל שלי תקועה! תעזור לי, בבקשה!
‫הוא בא!
‫הרגל שלי!
‫הוא בא.
‫מהר, תברח, תברח!
‫מה לעזאזל אתם...
‫אלוהים אדירים!
‫תחזרו הנה! תעצרו!
‫לא!
‫תעצור!
‫תבדוק מה עם האחרים!
‫תעצרו! לעזאזל!
‫בנים, אני ארדוף אחריכם!
‫לעזאזל! לעזאזל!
‫בנים, אני אמצא אתכם ‫ולא משנה איפה תסתתרו!
‫-הם לא שם! ‫-קדימה! תעלה למכונית!
‫אני אמצא אתכם! לעזאזל! לעזאזל!
‫קדימה! תעלה למכונית, סנפורד!
‫זו היתה הפעם האחרונה שראיתי אותם.
‫אז אתה לא יודע ‫אם מישהו משני האחרים נתפס?
‫לא.
‫אני יודע רק
‫שאם וולטר לא היה חוזר לעזור לי,
‫אני לא חושב שהייתי יוצא משם.
‫טוב.
‫אז מה קרה אחר כך?
‫התרחקתי מהדרכים הראשיות,
‫עד שראיתי רכבת שעצרה במחלף, ‫וקפצתי עליה.
‫למה לא סיפרת לאף אחד על מה שקרה?
‫פחדתי.
‫חשבתי שהם ירדפו אחריי, ‫או אחרי ההורים שלי.
‫אז לא סיפרתי לאף אחד.
‫הסתובבתי לבד עד שקיבלתי ארוחה בחינם ‫מאיזו גברת, מיס לנסינג.
‫אמרתי לה שאני יתום, לבדי.
‫היא אמרה שאני יכול להישאר.
‫ונשארתי.
‫כל לילה
‫הייתי מתעורר ‫וחושב שהם ממש מחוץ לחלון שלי.
‫ואז שמעתי את השוטרים מדברים ברדיו
‫על מה שקרה בחווה.
‫וחשבתי: "עכשיו אני בכלל לא יכול לחזור."
‫למה? למה לא?
‫כי לא סיפרתי לאף אחד על מה שקרה.
‫פחדתי שיאשימו אותי ‫במוות של הילדים האלו.
‫אז פשוט נשארתי שם.
‫מה גרם לך להתחיל לדבר עכשיו, ‫אחרי כל השנים האלו?
‫למה חזרת עכשיו?
‫אני נורא מתגעגע לאימא שלי.
‫אני נורא מתגעגע לאבא שלי.
‫אני רק רוצה לחזור הביתה.
‫הבן שלי! אני אוהבת אותך כל כך.
‫-זה בסדר. ‫-אני אוהב אותך, אימא.
‫-גם אני אוהבת אותך. ‫-רוצה לחזור הביתה?
‫אני עדיין לא מאמין.
‫חמש שנים, התיק סגור, כולם חושבים ‫שהוא מת ופתאום הוא מופיע.
‫הוא לא היה חוזר, לולא וולטר.
‫הבן שלך עשה מעשה אמיץ, גב' קולינס.
‫את צריכה להיות גאה בו מאוד.
‫אני גאה.
‫את עדיין חושבת שהוא נמצא איפשהו?
‫למה לא?
‫שלושה בנים ברחו באותו הלילה, בלש.
‫ואם אחד הצליח לצאת משם,
‫אולי אחד מהם או שניהם הצליחו גם הם.
‫אולי וולטר נמצא איפשהו, ‫סובל מאותם פחדים שהיו לו.
‫מפחד לחזור הביתה ולהזדהות, ‫או חושש שיסתבך.
‫בכל מקרה,
‫זה מעניק לי משהו ‫שלא היה לי לפני הערב הזה.
‫מה?
‫תקווה.
‫בעקבות השימוע, פקד ג'ונס הושעה,
‫מפקד המשטרה דיוויס הורד בדרגה, וראש ‫העיר קרייר החליט לא לגשת לבחירות שוב.
‫במשך שארית חייו, הכומר בריגלב ‫ניצל את תכנית הרדיו שלו
‫כדי לחשוף התנהלות כושלת ‫של המשטרה ושחיתות פוליטית.
‫כדי להתנער מהשערורייה,
‫קהילת וויינויל, קליפורניה, ‫שינתה את שמה ל'מירה לומה'.
‫כריסטין קולינס ‫מעולם לא הפסיקה לחפש את בנה.